ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року 
м. Київ

Справа №  917/154/15 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп"
на постанову Східного апеляційного господарського суду 
від 05.10.2020
та на ухвалу Господарського суду Полтавської області 
від 07.07.2020
за скаргами Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на дії (бездіяльність) заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Шевченка Максима; на дії (бездіяльність) начальника Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Щерби Д.М.; на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Тимошенко К.М. та зобов`язання останнього усунути порушення щодо виконання наказів господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 (вих. №50/юр, 74;их. №51/юр, вих. №52/юр від 09.04.2020р., вхід. №27,26,28 від 17.04.2020р. відповідно)
у справі № 917/154/15
за позовом Заступника військового прокурора Полтавського гарнізону, м. Полтава, в інтересах держави в особі: 1. Міністерства оборони України; 2. Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" 
до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп";     2. Приватного підприємства "УкрБізнесКонсалтінг"; 3. Фізичної особи-підприємця Філь Ніни Сергіївни; 4. Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1. Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор"; 2. ОСОБА_1 ; 3. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб; 4. Фонд державного майна України
про визнання права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

1. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.05.2018 позов задоволено частково. Визнано за Державою Україна, в особі Міністерства оборони України право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення в будинку номер 6 (літ.А-2), по вулиці Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 708,8 кв.м. (згідно з переліком, наведеним у рішенні). 

Витребувано шляхом вилучення від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень в будинку номер 6 (літ. А-2), по вул. Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 66,5 кв.м., реєстраційний номер 820709353101 (згідно з переліком, наведеним у рішенні), що складають 7/100 частки даного нежитлового будинку та передано державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в експлуатацію. 

Витребувано шляхом вилучення від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень в будинку номер 6 (літ. А-2), по вул. Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 364,7 кв.м., реєстраційний номер 11591891, (згідно з переліком, наведеним у рішенні), що складають 37/100 частки даного нежитлового будинку та передано державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в експлуатацію.

Витребувано шляхом вилучення від Публічного акціонерного Товариства "Діамантбанк" нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень в будинку номер 6 (літ. А-2), по вул. Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 277,6 кв.м., реєстраційний номер 28081417 (згідно з переліком, наведеним у рішенні), що складають 28/100 частки даного нежитлового будинку та передано державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в експлуатацію. 

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" судовий збір у розмірі 44 458,37 грн.  Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" до Державного бюджету України - судовий збір у розмірі 28621,63 грн.  

Провадження у справі в частині позовних вимог до приватного підприємства "УкрБізнесКонсалтінг" та Фізичної особи-підприємця Філь Ніни Сергіївни - закрито.

2. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у даній справі апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" та ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 07.05.2018 у справі №917/154/15 - без змін.

3. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.02.2020 постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 та рішення Господарського суду Полтавської області від 07.05.2018 у справі № 917/154/15  залишено без змін.

4. 17.12.2019 Господарським судом Полтавської області видано відповідні накази.

5. Державне підприємство Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" (Стягувач) звернулось до Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) із заявами №785/юр, №786/юр та №787/юр від 21.12.2019 (а.с.а.с.110, 114, 118 т.30) про примусове виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 07.05.2018 у справі №917/154/15 разом з оригіналами наказів від 17.12.2019.

6. Повідомленнями №3832, №3833, №3848 від 09.01.2020р. (а.с.13 т.28, а.с.13 т.29, а.с.13 т.30) вказані виконавчі документи було повернуто Стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.  7 ч.  4 ст.  4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у пред`явлених на виконання виконавчих документах відсутній захід примусового виконання, а саме: не визначено які саме дії повинен вчинити Боржник та державний виконавець для виконання рішення суду. Також вказано, що  вилучення та передача нерухомого майна в даному випадку є неможливою.
7. 17.04.2020 від Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на адресу Господарського суду Полтавської області надійшли скарги №  50/юр, №  51/юр, №  52/юр від 09.04.2020, згідно яких скаржник просить:

- Визнати дії заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Шевченка Максима стосовно свідомого ухилення від розгляду скарги на дії начальника Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Щерби Д.М. від 20.02.2020 р. №26/юр, №27/юр, №28/юр - неправомірними.

- Визнати неправомірною бездіяльність начальника Шевченківського ВДВС у м.  Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Щерби Д.М. вчинену шляхом свідомого ухилення від виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 р. у справі №917/154/15.

- Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Тимошенко К.М. вчинену шляхом свідомого ухилення від виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 р. у справі №917/154/15.

- Зобов`язати старшого державного виконавця Тимошенко К.М. Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) усунути порушення вимог ст.ст. 3,4 5,10,18,26,27,60 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом прийняття до виконання наказів про примусове виконання рішення у справі №917/154/15, які видані Господарським судом Полтавської області 17.12.2019. 

8. Скарги Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" мотивовано тим, що останнє звернулось до Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) із заявами №785/юр, №786/юр, №787/юр від 21.12.2019 про примусове виконання рішення Господарського суду Полтавської області у справі №917/154/15 від 07.05.2018 на підставі наказів суду від 17.12.2019, які були повернуті стягувачу без прийняття, шляхом надсилання повідомлень №3848, №3833, №3832 від 09.01.2020 на підставі п.  7 ч.  4 ст.  4 Закону України "Про виконавче провадження", яка визначає проведення виконавчих дій виключно щодо рішень, якими не передбачено примусового виконання рішень та розділ ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень немайнового характеру. Крім того, у повідомленнях вказано і про неможливість вилучення і передачі нерухомого майна.

9. Крім того, скаржник оскаржив дії державного виконавця Тимошенко К.М. щодо повернення виконавчих документів Стягувачу без прийняття до виконання до начальника Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Щерби Д.М. Своєю чергою, начальник Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Щерба Д.М. постановами від 07.02.2020 ВП 60947596, ВП 60948393, ВП60948327 відповідно відмовив у задоволенні скарг директора Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійсьбуд" на дії старшого державного виконавця Тимошенко К.М.

10. Згодом Стягувач звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) зі скаргами №26/юр, №27/юр, №28/юр від 20.02.2020 на постанови начальника Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Щерби  Д.М. Між тим, як стверджує Скаржник, заступник начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Шевченко Максим зазначені скарги в установленому Законом порядку не розглянув та надіслав йому листи №6470/18/20, 6472/18/20 та 6473/18/20 від 20.03.2020, в яких зазначив, що скарги не відповідають вимогам ст.  74 Закону України "Про виконавче провадження".

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції 

11. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.07.2020 (повний текст підписано 21.07.2020) у справі №  917/154/15 скарги Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на дії (бездіяльність) заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) Шевченка Максима, начальника Шевченківського ВДВС у м.  Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Щерби Д.М. та старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Тимошенко К.М. були задоволені частково.

Закрито розгляд скарг в частині визнання дій заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.  Суми Шевченка Максима щодо свідомого ухилення від розгляду скарги на дії начальника Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Щерби Д.М.  неправомірними.

Відмовлено в задоволенні скарг в частині визнання неправомірною бездіяльності начальника Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Щерби Д.М. вчинену шляхом свідомого ухилення від виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 у справі №917/154/15.

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.  Суми) Тимошенка К.М. вчинену шляхом свідомого ухилення від виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 у справі №917/154/15.

Зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.  Суми) Тимошенко К.М.  усунути порушення вимог ст.ст.3, 4, 5, 10, 18, 26, 27, 60 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом прийняття до виконання наказів про примусове виконання рішення у справі №917/154/15, виданих 17.12.2019 Господарським судом Полтавської області про:

- витребування шляхом вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" нерухомого майна у вигляді нежитлових приміщень в будинку №  6 (літ. А-2) по вул. Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 364,7 кв.м., реєстраційний номер 11591891, а саме: по першому поверху - сходи 1 площею 17,6  кв.м., по другому поверху - сходи 1 площею 19,4 кв.м., кабінет 2 площею 7,3  кв.м., кабінет 3 площею 9,1  кв.м., кабінет 6 площею 17,9  кв.м., кабінет 7 площею 15,0  кв.м., коридор 8 площею 48,7  кв.м., вбиральню 9 площею 2,7  кв.м., коридор 10 площею 2,2  кв.м., вбиральню 10-А площею 2,0  кв.м., теплогенераторна 11 площею 7,6  кв.м., кабінет 13 площею 17,7  кв.м., кабінет 14 площею 15,9  кв.м., кабінет 15 площею 15,6  кв.м., кабінет 16 площею 5,8  кв.м., кабінет 17 площею 21,1  кв.м., кабінет 18 площею 18,6 кв.м., кабінет 20 площею 30,4 кв.м., кабінет 21-А площею 13,6 кв.м., кабінет 21 площею 24,0 кв.м., кабінет 25 площею 20,8 кв.м., кабінет 28 площею 31,7  кв.м., що складають 37/100 частки даного нежитлового будинку та передання Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в експлуатацію;

- витребування шляхом вилучення у Публічного акціонерного Товариства "Діамантбанк" нерухомого майна у вигляді нежитлових приміщень в будинку №  6 (літ. А-2) по вул. Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 277,6 кв.м., реєстраційний номер 28081417, а саме: по підвалу - хол 1 площею 28,4 кв.м., каса 2 площею 2,2кв.м., зал для роботи з юридичними особами 3 площею 29,0 кв.м., кабінет директора 4 площею 11,0кв.м., туалет 5 площею 1,1кв.м., туалет 6 площею 1,1кв.м., вмивальня 7 площею 2,8кв.м., коридор 8 площею 14,3кв.м., сходи 9 площею 13,2кв.м., коридор 10 площею 9,2кв.м., кладова 11 площею 2,1кв.м., сейфове приміщення 12 площею 2,3кв.м., сейфове приміщення 13 площею 2,2кв.м., коридор 14 площею 2,1кв.м., сейфове приміщення 15 площею 2,2кв.м., депозитарій 16 площею 15,8кв.м., підсобне приміщення 17 площею 3,8кв.м., апаратна 18 площею 3,9кв.м., бухгалтерія 19 площею 36,0кв.м., по першому поверху - хол 20 площею 36,0кв.м., коридор 21 площею 4,4кв.м., зал для роботи з юридичними особами 22 площею 32,1кв.м., каса 23 площею 2,7кв.м., каса 24 площею 3,6кв.м., коридор 25 площею 3,9кв.м., коридор 26 площею 8,2кв.м., теплогенераторна 27 площею 4,0кв.м., що складають 28/100 частки даного нежитлового будинку та передання Державному підприємству Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» в експлуатацію;

- витребування шляхом вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" нерухомого майна у вигляді нежитлових приміщень в будинку №  6 (літ. А-2) по вул. Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 66,5кв.м., реєстраційний номер 820709353101, а саме: по підвалу - сходи 8 площею 7,1кв.м., підсобне приміщення 8-А площею 5,1кв.м., коридор 9 площею 3,5 кв.м., роздягальня 9-А площею 1,4кв.м., вбиральня 9-Б площею 1,8кв.м., торгова зала 14 площею 40,8кв.м., коридор 15 площею 6,8кв.м., що складають 7/100 частки даного нежитлового будинку та передання Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в експлуатацію.

та провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

12. Не погодившись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просило ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.07.2020 у справі №917/154/15 скасувати в частині задоволення скарг Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні скарг на дії (бездіяльність) заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.  Суми) Шевченка Максима, начальника Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Щерби Д.М. та старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.  Суми) Тимошенко К.М.

13. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп", м.  Полтава на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.07.2020 (повний текст підписано 21.07.2020) у справі №917/154/15 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.07.2020 (повний текст підписано 21.07.2020) у справі №917/154/15 залишено без змін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

14. 26.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою Вих. № 26-10/2020 від 26.10.2020 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 та на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.07.2020 у справі № 917/154/15 в частині задоволення скарг Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в частині визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) Тимошенка К.М. вчинену шляхом свідомого ухилення від виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 у справі №917/154/15 та зобов`язання старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Тимошенко К.М. усунути порушення вимог ст.ст. 3, 4, 5, 10, 18, 26, 27, 60 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом прийняття до виконання наказів про примусове виконання рішення у справі № 917/154/15, виданих 17.12.2019 Господарським судом Полтавської області про: витребування шляхом вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" нерухомого майна у вигляді нежитлових приміщень в будинку №6 (літ. А-2) по вул. Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 364,7 кв.м., реєстраційний номер 11591891, та передання Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в експлуатацію; витребування шляхом вилучення у Публічного акціонерного Товариства "Діамантбанк" нерухомого майна у вигляді нежитлових приміщень в будинку №6 (літ. А-2) по вул. Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 277,6 кв.м., реєстраційний номер 28081417, та передання Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в експлуатацію; витребування шляхом вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" нерухомого майна у вигляді нежитлових приміщень в будинку №6 (літ. А-2) по вул. Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 66,5 кв.м., реєстраційний номер 820709353101, та передання Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в експлуатацію, та проведення виконавчих дій в порядку встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (пункти 4, 5 резолютивної частини ухвали), підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

15. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" у справі № 917/154/15 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко  Н.Г., судді - Погребняка В.Я., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 30.10.2020.

16. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 17.11.2020     №  29.3-02/3048, у зв`язку з відпусткою судді Ткаченко Н.Г., відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №   30 (зі змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №   917/154/15.

17. Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 17.11.2020 справу №  917/154/15 розподілено колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я.
18. Ухвалою Верховного Суду від 17.11.2020, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі №  917/154/15 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" Вих. № 26-10/2020 від 26.10.2020 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 та на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.07.2020 в частині задоволення скарг Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в частині визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) Тимошенка К.М. вчинену шляхом свідомого ухилення від виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 у справі №917/154/15 та зобов`язання старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Тимошенко К.М. усунути порушення вимог 
ст.ст. 3, 4, 5, 10, 18, 26, 27, 60 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом прийняття до виконання наказів про примусове виконання рішення у справі №  917/154/15, виданих 17.12.2019 Господарським судом Полтавської області (пункти 4, 5 резолютивної частини ухвали); призначено розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" Вих. № 26-10/2020 від 26.10.2020 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 та на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.07.2020 у справі № 917/154/15 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

19. Аргументи касаційної скарги полягають, зокрема, у наступному.

19.1. Накази Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019, видані на виконання рішення суду від 07.05.2018 у справі №917/154/15, як виконавчі документи не містять заходів примусового виконання рішень, способу та порядку їх вчинення.

19.2. Судом визнавалось право власності на нерухоме майно, відмінне від того, що визначене як таке, що підлягає "витребуванню шляхом вилучення та передачі в експлуатацію". 

19.3. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням уповноваженого представника на лікарняному, порушив права ТОВ "Украінвест-груп" для наведення своїх доводів та пояснень суду, заперечень проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Крім того, помилковою є позиція суду щодо неможливості зупинення провадження у даній справі №917/154/15 до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду Полтавської області в іншій справі № 917/381/20, в силу вимог п.  5 ч.  1 ст.  227 Господарського процесуального кодексу України, оскільки дані справи є пов`язаними; в цих справах приймають участь ті ж самі особи.

19.4.  Судами попередніх інстанцій не було враховано правових висновків Верховного Суду, зокрема:

- У пунктах 68, 70-72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що "право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.[...] 

- У постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 641/7824/18 /провадження № 61 -10355св19/, Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій не встановили та не вказали, за захистом якого саме права чи інтересу звернулось підприємство до суду.

- Констатація факту невиконання судового рішення, без з`ясування обставин стосовно того, що зумовило його невиконання, не може бути достатнім і переконливим свідченням того, що державний виконавець допустив протиправну бездіяльність. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №  342/158/17.

19.5. Також скаржник наводить рішення Європейського суду з прав людини:

- у справі "Хаджинастасиу проти Греції" зазначено, що національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у справі "Кузнєцов та інші роти Російської Федерації" зазначено що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

- У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v.  Finland), №   49684/99, п. ЗО, від 27 вересня 2001 року).

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

20. Державним підприємством Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" подано відзив на касаційну скаргу, в якому останнє просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, зазначивши, зокрема наступне.

20.1. Неправомірне повернення наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019, виданих на виконання рішення суду від 07.05.2018 у справі №  917/154/15, не відкриття виконавчих проваджень та, як наслідок, не здійснення ефективного примусового виконання судового рішення - порушує права Стягувача (у тому числі - й у відношенні майна, яке підлягає витребуванню) та нівелює рішення суду першої інстанції, якщо Стягувач не зможе здійснювати функцію щодо фізичного володіння та користування (експлуатації) таким майном.

20.2. Державне підприємство Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" повністю погоджується з постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2019 у справі № 917/154/15 та вважає її такою, що ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

21. Заступником військового прокурора Полтавського гарнізону Центрального регіону України подано відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін; вважає оскаржувану постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2019 у даній справі такою, що ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позиція Верховного Суду

22. Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами  першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

23. Законом України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон) зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України.

24. Вказаний Закон набрав чинності 08.02.2020.

25. Прикінцевими та перехідними положеннями цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

26. З огляду на викладене, в цьому випадку при розгляді вказаної касаційної скарги підлягають застосуванню норми Господарського процесуального кодексу України в редакції чинній з 08.02.2020, в редакції Закону від 15.01.2020 № 460-IX.

27. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

28. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

29. Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

30. Як встановлено судами попередніх інстанцій, державним виконавцем повернуто виконавчі документи стягувачу - Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" без прийняття до виконання з посиланням на пункт 
 7 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" та розділ ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень немайнового характеру; вказано, що    вилучення та передача нерухомого майна в даному випадку є неможливою.

31.  17.04.2020 від Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на адресу Господарського суду Полтавської області надійшли скарги №  50/юр, №  51/юр, №  52/юр від 09.04.2020, в яких скаржник просить, зокрема:

-  Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Тимошенко К.М. вчинену шляхом свідомого ухилення від виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 р. у справі №917/154/15.

-  Зобов`язати старшого державного виконавця Тимошенко К.М. Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) усунути порушення вимог ст.ст. 3, 4 5, 10, 18, 26, 27, 60 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом прийняття до виконання наказів про примусове виконання рішення у справі №917/154/15, які видані Господарським судом Полтавської області 17.12.2019. 

32. Предметом касаційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції, якою було задоволено частково скарги Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" та, зокрема, визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.  Суми) Тимошенка К.М. вчинену шляхом свідомого ухилення від виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 у справі №917/154/15 та зобов`язано останнього усунути порушення вимог ст.ст. 3, 4, 5, 10, 18, 26, 27, 60 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом прийняття до виконання наказів про примусове виконання рішення у справі №917/154/15, виданих 17.12.2019 Господарським судом Полтавської області.

33. Відповідно до статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

34. Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

35. Конституційний Суд України у пунктах 2 та 3 мотивувальної частини рішення №  18-рп/2012 від 13.12.2012 констатував, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
36. Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

37. Відповідно до статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

38. Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені в наказах заходи примусового виконання рішення носять майновий характер, відтак, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про неправомірне застосування державним виконавцем при поверненні виконавчих документів норм Розділу VІІІ Закону України "Про виконавче провадження" та Розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень немайнового характеру, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

39. Відповідно до статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

40. Колегія суддів також вважає обґрунтованою позицію суду апеляційної інстанції про те, що накази Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 у справі №917/154/15, видані на виконання рішення суду від 07.05.2018, опосередковують необхідність примусового виконання застосованого судом (в частині витребування індивідуально визначеного майна) віндикаційного способу захисту, що, як правильно було зазначено місцевим судом, передбачає застосування заходів примусового виконання рішення (п. 3 ст.10 Закону України "Про виконавче провадження") та містять, зокрема, спосіб їх вчинення: "Витребувати шляхом вилучення" від боржників перелічене в наказах нерухоме майно".

41. З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованим аргумент касаційної скарги (п. 19.1. постанови) щодо відсутності у наказах Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019, як виконавчих документах виданих на виконання рішення суду від 07.05.2018 у справі №917/154/15, заходів примусового виконання рішень, способу та порядку їх вчинення.

42. Крім того, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що фраза "та передати Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в експлуатацію", використана у рішенні Господарського суду Полтавської області від 07.05.2018 та наказах цього суду від 17.12.2019 відносно витребуваного майна жодною мірою не змінює віндикаційний, а отже і примусовий характер застосованого способу судового захисту, а опосередковує лише матеріально-правовий зв`язок Стягувача (Позивача 2) із відповідним майном, яке перебуває у державній власності, але належить останньому на праві господарського відання, що зумовлює і здійснення останнім функції з експлуатації такого майна.

43. Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

44. Суди попередніх інстанцій встановили, що повернення наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019, виданих на виконання рішення суду від 07.05.2018 у справі №917/154/15, не відкриття виконавчих проваджень та, як наслідок, не здійснення ефективного примусового виконання судового рішення є неправомірним та порушує права Стягувача (у тому числі - й у відношенні майна, яке підлягає витребуванню) та нівелює рішення суду першої інстанції, оскільки Стягувач не зможе здійснювати функцію щодо фізичного володіння та користування (експлуатації) таким майном.

45. З огляду на викладене, суди попередніх інстанції дійшли правомірного висновку про обґрунтованість скарг Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в частині визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.  Суми) Тимошенка  К.М., вчинену шляхом свідомого ухилення від виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 у справі №917/154/15.

46. Колегія суддів вважає необґрунтованими аргументи касаційної скарги (п.19.2. постанови) про те, що у даній справі визнавалось право власності на нерухоме майно, відмінне від того, що визначене як таке, що підлягає "витребуванню шляхом вилучення та передачі експлуатацію" з огляду на наступне.

46.1. Як вірно зазначив суд апеляційної інстанції питання відсутність нерухомого майна зі вказаними в наказах індивідуально визначеними характеристиками та обставини можливості/неможливості виконання судового рішення на стадії вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження,  не встановлюються виконавцем та не є підставою в силу приписів частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" для повернення виконавчих документів.

47. Колегія суддів вважає безпідставними аргументи касаційної скарги (п. 19.3. постанови) щодо порушення судом першої інстанції прав ТОВ "Украінвест-груп" через відмову  у задоволенні клопотання останнього про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням уповноваженого представника ТОВ "Украінвест-груп" на лікарняному, з огляду на наступне.

47.1. Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

47.2. Скаржник не обмежений законом в кількості уповноважених осіб для представництва його інтересів в тому рахунку і в суді касаційної інстанції.

47.3. Згідно частини 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

47.4. Як вірно зазначає суд апеляційної інстанції, ТОВ "Украінвест-груп" не був позбавлений можливості залучити іншого представника на захист його інтересів у суді, надати суду свої пояснення письмово або взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, враховуючи також, що об`єктом судової оцінки в межах скарг стягувача була дія/бездіяльність виконавців, а оцінка законності дій виконавців та захист прав стягувача на ефективне виконання судового рішення в цьому випадку взагалі не перебуває в залежності від реалізації процесуальних прав боржників в суді першої інстанції при розгляді таких скарг, на що безпосередньо вказує частина 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України.

48. Колегія суддів вважає необґрунтованими аргументи касаційної скарги щодо помилкової  позиції суду першої інстанції про неможливість зупинення провадження у даній справі №917/154/15 до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду Полтавської області в іншій справі № 917/381/20, з огляду на наступне.

48.1. Як вірно зазначили суди першої та апеляційної інстанції, діючим процесуальним законодавством не передбачено можливості зупинення розгляду скарг на дії державного виконавця, в процесі вже виконання рішення суду в силу наявності позовного провадження в іншій справі. Відтак, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність зупинення провадження в цій справі на даній стадії судового розгляду.

48.2. Крім того, як вірно зазначив суд апеляційної інстанції ТОВ "Украінвест-груп" не було доведено обов`язкової відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України умови для зупинення провадження, а саме неможливості розгляду скарг на дії ВДВС. 

48.3. Також, апеляційний суд вірно зауважив, що згідно з Розділом VI Господарського процесуального кодексу України повноваження щодо здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (а розгляд скарг на дії ВДВС опосередковує такий контроль) здійснює саме суд.

49. Аргументи скаржника (п. 19.4. постанови) про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема частини 4 статті 236 ГПК України щодо необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, за подібних правовідносин, відхиляються колегією суддів Касаційного господарського суду огляду як необґрунтовані з огляду на наступне. 

49.1. Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

49.2. Під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

49.3. У справі, що розглядається, судом першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, задоволено частково скарги Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" та, зокрема, визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.  Суми) Тимошенка К.М. вчинену шляхом свідомого ухилення від виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 у справі №917/154/15 та зобов`язано останнього усунути порушення вимог ст.ст. 3, 4, 5, 10, 18, 26, 27, 60 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом прийняття до виконання наказів про примусове виконання рішення у справі №917/154/15, виданих 17.12.2019 Господарським судом Полтавської області, оскільки судами було встановлено, що державним виконавцем неправомірно повернуто виконавчі документи з підстав, які не відповідають встановленим судами фактичним обставинам справи, що, на думку суду, є ухиленням від виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 у справі №917/154/15 та підставою для задоволення скарги. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що порушення прав стягувача полягає у неможливості фізичного володіння та користування (експлуатації) таким майном.

49.4. Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін судом апеляційної інстанції скаргу на дії приватного виконавця задоволено частково, а саме в частині виконання наказу господарського суду, вказавши, зокрема, що наявність двох або більше зведених виконавчих проваджень щодо одного і того самого боржника є недопустимим, оскільки порушується принцип черговості задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів. Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та прийнявши нове рішення про відмову у задоволенні скарги на дії та бездіяльність приватного виконавця, дійшов висновку, зокрема про те, що звертаючись до суду на підставі статті 339 ГПК України, боржник не довів наявності порушень своїх прав рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця під час виконання судового рішення у цій справі, а суд апеляційної інстанції не навів правової підстави свого висновку виконання судових рішень щодо стягнення з боржника коштів саме в порядку черговості виникнення заборгованості та не обґрунтував порушення його прав з огляду на обов`язковість виконання судових рішень. Крім того, у поданих приватним виконавцем додаткових поясненнях до касаційної скарги він обґрунтував наявність достатніх коштів у боржника для задоволення всіх виконавчих проваджень, що перебували (та перебувають) на той час у ВДВС, що також свідчить про відсутність порушень прав боржника. 

Крім того, у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018, Суд дійшов висновку про відступлення від висновку, викладеного раніше у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18), від 12.09.2018 у справі № 906/530/17 (провадження № 12-213гс18); від 17.10.2018 у справах № 5028/16/2/2012 (провадження № 12-192гс18) та № 927/395/13 (провадження № 12-189гс18), шляхом його уточнення. Стаття 30 Закону № 1404-VIII передбачає обов`язок лише державного виконавця передати відкрите виконавче провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, для виконання ним у рамках зведеного виконавчого провадження кількох рішень щодо одного боржника. Приватний виконавець не зобов`язаний передавати виконавчий документ чи виконавче провадження для виконання тому державному чи приватному виконавцеві, який перший відкрив виконавче провадження щодо боржника, для виконання кількох рішень щодо одного боржника у рамках зведеного виконавчого  провадження.

49.5. У постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19), суди попередніх інстанцій, задовольняючи частково скаргу боржника (у виконавчому провадженні) на дії державного виконавця дійшли висновку, що державний виконавець порушив порядок відкриття виконавчого провадження та в подальшому не передав його до компетентного відділу ДВС, що свідчить про протиправність інших рішень та дій державного виконавця. Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні скарги боржника (у виконавчому провадженні) на дії державного виконавця дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій не встановили та не вказали, за захистом якого саме права чи інтересу звернулось підприємство до суду, на підставі яких доказів та норм матеріального права зроблено висновок, що виконання судового рішення у справі №  641/7824/18, яке набрало законної сили, не за визначеним місцем його виконання та іншим органом державної виконавчої служби порушує права саме боржника у зазначеному виконавчому провадженні. 

49.6. У постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №  342/158/17, суд першої інстанції позов задовольнив, визнав протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ), зобов`язав ВПВР УДВС ГТУЮ вчинити дії в межах, на підставі та в порядку, визначених Законом України "Про виконавче провадження" щодо виконання    виконавчого листа, виданого Городенківським районним судом Івано-Франківської області 19.10.2016 у справі №  342/529/16-а. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач не надав доказів виконання виконавчого листа у справі №    342/529/16-а, а на підставі наявних у справі доказів встановлено, що починаючи з 07.12.2016 (з дня отримання листа УПСЗН №  2407 від 02.12.2016 року) державний    виконавець не вчиняв ніяких дій для виконання судового рішення, передбачених Законом № 1404-VIII. Висновки судів про протиправну бездіяльність ґрунтуються на тому, що протягом двох місяців від дати отримання відповіді боржника про перерахунок коштів стягувачу, державний виконавець не вчиняв жодних дій, спрямованих на те, щоб виконати судове рішення, за яким розпочато виконавче провадження.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції дійшов висновку, що суди не навели жодних мотивів/обґрунтувань стосовно того, що було проявом саме протиправної бездіяльності державного виконавця, тобто які фактичні обставини свідчать про те, що невиконання згаданого судового рішення станом на певну календарну дату є результатом невжиття державним виконавцем заходів та/чи ухвалення рішень (і яких), які він в межах своїх повноважень був зобов`язаний вжити/ухвалити, але не зробив цього і що об`єктивно йому завадило, оскільки констатація факту невиконання судового рішення, без з`ясування обставин стосовно того, що зумовило його невиконання, не може бути достатнім і переконливим свідченням того, що державний виконавець допустив протиправну бездіяльність. 

49.7. Отже, аналіз наведених скаржником судових рішень суду касаційної інстанції дає підстави для висновку, що фактичні обставини у справі, що розглядається №  917/154/15 не є подібними з обставинами, викладеними у справах № 904/7326/17, № 641/7824/18, №  342/158/17, які наведені скаржником у касаційній скарзі, відтак, відсутні підстави для висновку про неврахування судами попередніх інстанцій у даній справі висновків щодо застосування норм права, викладених в наведених постановах Верховного Суду.

50. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

51. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 

52. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин. Водночас, доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами попередніх інстанцій у даній справі.

53. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

54. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України дійшла висновку, що постанова  Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 та ухвала Господарського суду Полтавської області від 07.07.2020 в частині задоволення скарг Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в частині визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.  Суми) Тимошенка К.М. вчинену шляхом свідомого ухилення від виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 у справі №917/154/15 та зобов`язання старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Тимошенко К.М. усунути порушення вимог ст.ст. 3, 4, 5, 10, 18, 26, 27, 60 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом прийняття до виконання наказів про примусове виконання рішення у справі №  917/154/15, виданих 17.12.2019 Господарським судом Полтавської області (пункти 4, 5 резолютивної частини ухвали), прийняті відповідно до фактичних обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх зміни або скасування не вбачається.

55. Оскільки підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, то судовий збір відповідно до статті 129 ГПК України за подання касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" 
Вих.  №  26-10/2020 від 26.10.2020 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 та на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.07.2020 в частині задоволення скарг Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в частині визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.  Суми) Тимошенка К.М. вчинену шляхом свідомого ухилення від виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 у справі №  917/154/15 та зобов`язання старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.  Суми) Тимошенко К.М. усунути порушення вимог ст.ст. 3, 4, 5, 10, 18, 26, 27, 60 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом прийняття до виконання наказів про примусове виконання рішення у справі №  917/154/15, виданих 17.12.2019 Господарським судом Полтавської області (пункти 4, 5 резолютивної частини ухвали) залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.07.2020 у справі №  917/154/15 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                               В.  В. Білоус

Судді                                                                                                           К.  М. Огороднік

                                                                                                       В.  Я. Погребняк