ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 380/3096/20 пров. № А/857/7838/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Глушка І.В., Макарика В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі №380/3096/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції Ланкевич А.З., місце ухвалення м. Львів, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження),-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просить: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу при призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV з 25.02.2020 року врахувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу з 25.02.2020 року пенсію по інвалідності згідно із Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії – 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 27.07.2013 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 року №3723 «Про державну службу» (далі - Закон №3723). 25.02.2020 року позивач звернулась до Галицького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058). Листом №1300-0308-8/12800 від 11.03.2020 року відповідач повідомив позивачу про те, що оскільки розмір пенсії, обчислений за нормами Закону №3723, є більшим за розмір пенсії, обчислений за нормами Закону №1058 (4698,92 грн проти 4032,59 грн), проведення перерахунку пенсії відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058 є недоцільним; підстави для врахування під час обчислення розміру пенсії за нормами Закону №1058 показника середньої заробітної плати в Україні за 2017-2019 роки – відсутні. Із зазначеною позицією відповідача позивач не погоджується та вважає її безпідставною та необґрунтованою, а тому звернулася до суду з даним позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, з 25.02.2020 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; код ЄДРПОУ: 13814885) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 25.02.2020 року про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки, з урахуванням наданої у рішенні правової оцінки суду щодо підстав визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 25.02.2020 року пенсію по інвалідності згідно із Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії – 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи. Доводи апелянта зводяться до того, що судом не взято до уваги той факт, що пенсія призначається лише раз (первино), а в подальшому здійснюється переведення з одного виду пенсії на інший. Тобто, зобов`язання суду щодо повторного розгляду заяви про призначення пенсії є неправомірним. Підстави для врахування під час обчислення розміру пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2017,2018,2019 роки відсутні, адже в даному випадку має місце не первинне призначення пенсії, в розумінні ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а переведення. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 року №3723 «Про державну службу», з 27.07.2013 року.
25.02.2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, для обчислення пенсії просила врахувати середню заробітну плату (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, перед зверненням за пенсією, а саме за 2017-2019 роки, що передбачено ст.40 Закону, та провести виплату цих коштів з урахуванням отриманих сум.
До 27.07.2013 року пенсія по інвалідності відповідно до Закону України №1058 позивачу не призначалась.
Листом № 1300-0308-8/12800 від 11.03.2020 року відповідач повідомив позивача про те, що оскільки розмір пенсії, обчислений за нормами Закону №3723, є більшим за розмір пенсії, обчислений за нормами Закону №1058 (4698,92 грн проти 4032,59 грн), проведення перерахунку пенсії відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №1058 є недоцільним. Підстави для врахування під час обчислення розміру пенсії за нормами Закону №1058 показника середньої заробітної плати в Україні за 2017-2019 роки відсутні.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №1058-ІV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст. 10 Закону №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
За приписами ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К -страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У той же час, ч. 3 ст.45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.
Водночас, у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.
Зокрема, як свідчать матеріали справи, первинно позивачу було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону №3723-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.
Для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернулася вперше – 25.02.2020 року.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 03.10.2018 року у справі №428/450/17, особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV у зв`язку із досягненням такого віку пенсія повинна обраховуватись на підставі положень статті 40 Закону №1058-ІV як вперше призначена.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постановах від 06.03.2018 року у справі №520/6664/17, від 05.07.2018 року у справі №565/645/17, від 22.01.2019 року у справі №577/2457/17.
В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, з 25.02.2020 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки.
Таким чином, відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 25.02.2020 року пенсію по інвалідності згідно із Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, оскільки суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не повинен втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб`єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади.
Призначення та виплата пенсій, в силу вимог ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відноситься до виключних повноважень органів Пенсійного фонду України.
Згідно ч.ч. 3,4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що з метою ефективного захисту прав позивача та забезпечення реального виконання рішення суду слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 25.02.2020 року про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки. 
Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі №380/1311/20 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. Я. Макарик