Головуючий суду 1 інстанції - Титов А.О.
Доповідач -Коновалова В.А.

Справа № 409/1388/20
Провадження № 22-ц/810/811/20

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

                                              ПОСТАНОВА
Іменем України
01 грудня 2020 року                                                        м. Сєвєродонецьк
                                                                                       
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Коновалової В.А.,
суддів: Луганської В.М., Стахової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Пономарьової В.С.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 
на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 жовтня 2020 року, постановлену у складі судді Титова А.О. в смт. Білокуракине Луганської області,
за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 

в с т а н о в и в:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого вказав, що 28 серпня 2019 року поблизу с. Олександропіль Білокуракинського району Луганської області відповідач ОСОБА_2 , куруючи автомобілем ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки, та не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109, державний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1 , який рухався назустріч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.
Позивач просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на його користь матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 32491 грн та стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 70000 грн.
Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 жовтня 2020 року про залишення позову без розгляду та справу направити до суду першої інстанції для проводження розгляду, оскільки вважає, що ухвала винесена із порушенням норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що причини неприбуття позивача та представника позивача у підготовчі судові засідання, призначені на 22 вересня 2020 року, 06 жовтня 2020 року та 21 жовтня 2020 року були поважними та пов`язані із зайнятістю представника позивача в іншому суді, про що представник позивача завчасно повідомляв Білокуракинський районний суд Луганської області, проте судом призначались наступні судові засідання саме на дату зайнятості представника позивача, що з об`єктивних обставин унеможливлювало учасників процесу прибути до суду. 
Ухвалою Луганського апеляційного суду Луганської області від 05 листопада 2020 року роз`яснювалося Приватному акціонерному товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Копію ухвали Луганського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року та апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» отримало 09 листопада 2020 року, а ОСОБА_2 отримав 10 листопада 20 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 132,139).
Копію ухвали Луганського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року про відкриття апеляційного провадження ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 отримали 09 листопада 2020 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 131,140).
Представник позивача, який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, апеляційну скаргу підтримав.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень і у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що представник позивача у судові засідання 22 вересня 2020 року, 06 жовтня 2020 року, 21 жовтня 2020 року не з`явився, при цьому надавши 07 жовтня 2020 року до суду заяву про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку із занятістю, зазначивши дати та час коли буде зайняти в інших судових засіданнях. Представник позивача у судове засідання призначене на 21 жовтня 2020 року об 11 год. не з`явився, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не скористався.
Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам процесуального права.
Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.
Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Частиною 5 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 257 ЦПК України належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Зазначені норми процесуального права містяться у главі 6 «Розгляд справи по суті» Цивільного процесуального кодексу, який починається з оголошенням головуючим судового засідання відкритим.
Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що діюче цивільне процесуальне законодавство передбачає залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки,а не  в підготовче засідання.
       Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17, від 11 березня 2020 року в справі № 761/8849/19.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 26 серпня 2020 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 22 вересня 2020 року. 
При цьому, 01 вересня 2020 року на адресу суду першої інстанції представником позивача направлялась заява про відкладення попереднього судового засідання у зв`язку з зайнятістю в зазначений час у Новопсковському районному суді Луганської області в іншій справі, із наданням копії повісток про виклик до суду в кримінальному провадженні (а.с. 57-58) яка отримана судом 07 вересня 2020 року. Отже, представник позивача у відповідності до вимог ч. 3 ст. 131 ЦПК України, повідомив суд про причини неявки у підготовче судове засідання 22 вересня 2020 року із наданням доказів на підтвердження поважності причини неявки.
З 22 вересня 2020 року підготовче судове засідання судом було відкладено на 06 жовтня 2020 року.
Представником позивача  ОСОБА_3 на адресу суду першої інстанції направлено заяву від 30 вересня 2020 року про відкладення розгляду справи з 06 жовтня 2020 року на іншу дату у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні,  із наданням копій судових повісток. Разом з тим, представник позивача просив при вирішенні судом питання про призначення наступної дати підготовчого судового засідання враховувати його зайнятість  у судових засіданнях  по іншим справам, які призначені на: 07 жовтня 2020 року о 10 год., 08 жовтня 2020 року о 10 год., 12 жовтня 2020 року о 13 год., 15 жовтня 2020 року о 13 год. 30 хвил.,  21 жовтня 2020 року об 11 год. та 13 год. 30 хвил., 22 жовтня 2020 року об 11 год., 03 листопада  2020 року о 10 год., 17 листопада  2020 року о 10 год., 19 листопада  2020 року о 10 год. 30 хвил. Дана заява отримана судом першої інстанції 30 вересня 2020 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду, міститься в матеріалах справи перед протоколом судового засідання від 06 жовтня  2020 року (а.с. 75).  Проте, в протоколі судового засідання від 06 жовтня 2020 року відсутні відомості про те, що судом вирішувалось зазначене клопотання представника позивача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи (а.с. 78), що свідчить про порушення судом норм діючого ЦПК України. Розгляд справи судом відкладено у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі на 21 жовтня 2020 року об 11 год.
В матеріалах справи міститься заява представника позивача від 07 жовтня 2020 року, яка надана до суду 15 жовтня 2020 року, про відкладення підготовчого судового засідання призначеного на 21 жовтня 2020 року на іншу дату у зв`язку із зайнятістю представника позивача в іншій справі, при цьому останній просив при вирішенні судом питання про призначення наступної дати підготовчого судового засідання враховувати його зайнятість у судових засіданнях по іншим справам, зазначивши дату та час. 
В ухвалі суду про залишення позовної заяви без розгляду суд посилався на те, що повторна неявка представника позивача відбулась без поважної причини, при цьому при призначенні засідання на 21 жовтня 2020 року судом враховано зайнятість представника позивача у інших судових процесах, що визначені ним у заяві від 07 жовтня 2020 року та засідання призначені на той день і час, коли адвокат з його ж інформацією, не приймає участь в іншому судовому процесі, заяву про розгляд справи за його відсутності надано не було.
Проте, зазначені висновки не відповідають матеріалам справи, як зазначалося вище, представник позивача, звертаючись 30 вересня 2020 року до суду із заявою про відкладення підготовчого засідання на іншу дату у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні, просив при вирішенні судом питання про призначення наступної дати підготовчого судового засідання враховувати його зайнятість у судових засіданнях по іншим справам, які призначені в тому числі на 21 жовтня 2020 року об 11 год. 
Однак, судом першої інстанції зазначені вище обставини не були враховані.
Залишаючи позовну заяву без розгляду з підстав повторної неявки в судове засідання представника позивача суд першої інстанції не звернув уваги, що вимоги пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України поширюються лише у разі, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився в судове засідання, а не підготовче засідання. 
Крім того слід зауважити, що суд залишаючи заяву без розгляду послався на повторну неявку представника позивача, разом з тим положення як частини5 статті 223 ЦПК України, так і п. 3 ч. 1 статті 257 ЦПК України передбачають повторну неявку в судове засідання належним чином повідомленого позивача.
Також суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що положеннями ч.1 ч.2 ст. 48 ЦПК України передбачено що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. 
Згідно до ч.1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. 
Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що представник не є самостійним учасником справи, оскільки здійснює представництво сторони та діє в інтересах такої.
Отже, у суду першої інстанції не було достатніх підстав для залишення позовної заяви в підготовчому судовому засіданні без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування ухвали Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 жовтня 2020 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до частини тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц зроблено висновок, що у разі, якщо касаційна інстанція, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює судове рішення про скасування судових рішень та ухвалення нового судового рішення або змінює судові рішення повністю або частково (стаття 412 ЦПК України), цей суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Якщо суд касаційної інстанції скасував судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції (стаття 411 ЦПК України) або постановлено будь яке інше судове рішення, крім передбаченого статтею 412 ЦПК України, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Оскільки колегія суддів вважає, що справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, то Луганський апеляційний суд не здійснює розподіл судових витрат у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374,  п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України,  апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , задовольнити.
Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 жовтня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 03 грудня 2020 року.

Головуючий                                                                                     В.А. Коновалова

Судді В.М. Луганська 

Н.В.Стахова