ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

13 жовтня 2020 року 
справа №200/11691/19-а
адміністративне провадження №К/9901/24717/20

Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Ханової  Р.Ф.,
суддів: Гончарової І.А.,  Олендера І.Я., 
 
розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар Альянс" до Головного управління ДПС у Донецькій області,  Державної податкової служби України    про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на ухвалу  Першого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року  у складі суддів Гайдара А. В., Казначеєва Е. Г., Блохіна А. А.

УСТАНОВИВ:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс» (далі - Товариство, позивачу справі) до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач у справі, скаржник), Державної податкової служби України,  в якому просило скасувати рішення від 30 липня 2019 року №1240840/33853132 про відмову в реєстрації податкової накладної від 30 червня 2019 року № 1 та рішення від 02 серпня 2019 року № 1243699/33853132 про відмову в реєстрації податкової накладної від 31 липня 2019 року № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних, зобов`язати зареєструвати податкову накладну від 30 червня 2019 року № 1 та податкову накладну від 30 липня 2019 року № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних, стягнути витрати на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, в розмірі 11700 гривень.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року адміністративний позов Товариства задоволено частково, рішення від 30 липня 2019 року №1240840/33853132 про відмову в реєстрації податкової накладної від 30 червня 2019 року № 1 та рішення від 02 серпня 2019 року № 1243699/33853132 про відмову в реєстрації податкової накладної від 31 липня 2019 року № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних визнано протиправним та скасовано; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні від 30 червня 2019 року №1 та від 31 липня 2019 року №1, виписану Товариством з обмеженою відповідальністю Тар Альянс в Єдиному реєстрі податкових накладних. В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу на це рішення.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року апеляційну скаргу податкового органу залишено без руху та надано строк десять днів з моменту отримання заявником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення до суду апеляційної інстанції документу про сплату судового збору в розмірі 1959,42 гривень (при поданні апеляційної скарги податковим органом було додано платіжне доручення, яке підтверджує сплату судового збору у сумі 3803,58 гривень).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року апеляційну скаргу відповідача повернуто скаржнику у зв`язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги. 

03 липня 2020 року відповідач вдруге подав апеляційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року. До зазначеної скарги додано клопотання про поновлення строку звернення до суду, обґрунтоване обмеженістю фінансування та особливістю місцезнаходження податкового органу. 

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року визнано неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року, апеляційну скаргу податкового органу залишено без руху, надано строк десять днів з моменту отримання даної ухвали, але не пізніше ніж десять днів з моменту закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням інших поважних причин такого пропуску, якщо такі є та надання платіжного доручення, яке підтверджує сплату судового збору у розмірі 3803,58 гривень.

24 липня 2020 року скаржник, на виконання вимог ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року звернувся до суду з клопотанням, в якому просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, зазначаючи про те, що платіжне доручення, яке підтверджує сплату судового збору у розмірі 3803,58 гривень було додано до первинної апеляційної скарги. В той же час ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року було зазначено про необхідність доплатити судовий збір в розмірі 1959.42 гривень. Обмежене фінансування позбавило податковий орган можливості виконати вимоги зазначеної ухвали вчасно. Податковий орган звернув увагу на тому, що саме через дії суду апеляційної інстанції, за наявності сплати судового збору у розмірі встановленому ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року апеляційна скарга відповідача не була розглянута вчасно.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року відповідачу відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року у справі №200/11691/19-а на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Податковий орган подав касаційну скаргу до Верховного Суду на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року, у якій із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 

Верховний Суд ухвалою від 30 вересня 2020 року відкрив провадження за касаційною скаргою відповідача, справу № 200/11691/19-а витребував з суду першої інстанції.

07 жовтня 2020 року справа № 200/11691/19-а надійшла на адресу Верховного Суду.

Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Статтею 295 КАС України передбачено строки апеляційного оскарження.
Частиною першою вказаної статті визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Не є поважною підставою пропуску строку неможливість сплатити судовий збір з огляду на відсутність належного фінансування суб`єкта владних повноважень. Суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», відповідно до якого «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

ДФС та її територіальні органи (органи доходів і зборів) є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.
Відповідач не довів належними та допустимими доказами відсутність у податкового органу належного фінансування в частині коштів на сплату судового збору.

З огляду на приписи, зокрема, статті 44 КАС України, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Відтак відповідач в особі свого керівника, який, в силу наданих йому повноважень, має можливість безпосереднього впливу на процес організації діяльності податкового органу, повинен забезпечити належний рівень здійснення претензійно-позовної роботи.
Суд вважає безпідставними доводи скаржника щодо вчасного подання першої апеляційної скарги з доданим платіжним дорученням, яке підтверджує сплату судового збору у розмірі встановленому ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року - 3803,58 гривень.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач заявив в адміністративному позові дві вимоги немайнового характеру (скасування рішення від 30 липня 2019 року №1240840/33853132 про відмову в реєстрації податкової накладної від 30 червня 2019 року № 1 та рішення від 02 серпня 2019 року № 1243699/33853132 про відмову в реєстрації податкової накладної від 31 липня 2019 року № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних, зобов`язання зареєструвати податкову накладну від 30 червня 2019 року № 1 та податкову накладну від 30 липня 2019 року № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних). Тобто при поданні апеляційної скарги відповідач мав сплатити судовий збір в розмірі 5763,00 гривень = (1921 гривень +1921 гривень) х 150%. Ухвалою суду апеляційної інстанції від 23 січня 2020 року запропоновано відповідачу доплатити судовий збір в розмірі 1959,42 гривень. При цьому відповідач не виконав вимоги ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року. Залишаючи повторну апеляційну скаргу без руху ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року, суд дійшов помилкового висновку про необхідність сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі у розмірі 3803,58 гривень, з огляду на обґрунтування зазначене вище.

Враховуючи вищевикладене, Суд визнає, що відповідач не виконав вимоги ухвали суду про сплату судового збору в належному розмірі, а також не довів поважності причин пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою у липні 2020 року. Клопотання відповідача про поновлення строку з обґрунтованим причинами такого пропуску та доказами на їх підтвердження податковим органом до суду апеляційної інстанції не надано.

З огляду на зазначене, Суд приходить до висновку, що у суду апеляційної інстанції були наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі 200/11691/19-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Р.Ф. Ханова І.А. Гончарова   І.Я.Олендер