УХВАЛА

29 жовтня 2020 року 
м. Київ

Справа №  915/1734/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Мамалуй О.О.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Амісо-Ойл" 
про ухвалення додаткового рішення 

у справі № 915/1734/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Залів Шіп Дизайн" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амісо-Ойл" 
про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди,

за участю представників учасників справи:

позивача - не з`явився;
відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Залів Шіп Дизайн" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амісо-Ойл" про визнання недійсною додаткової угоди від 11.05.2017 № 2 до договору оренди приміщення від 29.12.2016 № 17/03.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 у позові відмовлено. 

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 у справі №  915/1734/18 скасовано, позов задоволено. Суд визнав недійсною з моменту укладення додаткову угоду №2 від 11.05.2017 до договору оренди приміщень №17/03 від 29.12.2016, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Залів Шіп Дизайн" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Амісо-Ойл".

Постановою Верховного Суду від 23.01.2020 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 17.09.2020 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Залів Шіп Дизайн" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у справі №  915/1734/18.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Амісо-Ойл" 03.10.2020, згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому конверті, направило до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Залів Шіп Дизайн" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 609, 79 грн.

Колегія суддів враховує, що частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на викладене, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 

Водночас, на відміну від розгляду справи (в порядку загального провадження) в суді першої та апеляційної інстанцій (статті 218-221, частина 7 статті 270 Господарського процесуального кодексу України), судове засідання в яких має стадію судових дебатів, розгляд справи в судовому засіданні в суді касаційної інстанції, за змістом статті 301 Господарського процесуального кодексу України, не передбачає проведення судових дебатів.

Отже, якщо справа в суді касаційної інстанції розглядається з повідомленням учасників справи, заява про відшкодування судових витрат в суді касаційної інстанції, за винятком витрат щодо сплаченого нею судового збору, має бути зроблена до закінчення проведення судового засідання в цьому суді, а відповідні докази - надані цією стороною або до закінчення судового засідання, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення касаційним судом.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Амісо-Ойл" зазначило, що орієнтовний розмір судових витрат на надання правової (правничої) допомоги відповідачу становить 15  000, 00 грн, а підтверджуючі письмові докази будуть подані після їх складення та підписання, що узгоджується з вимогами статті 124 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, за умови відсутності відповідних доказів у Суду не було правових підстав для вирішення питання про судові витрати в ухвалі від 17.09.2020.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Амісо-Ойл" порушено 5-денний строк подання доказів, встановлений частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, без обґрунтування причин пропуску зазначеного процесуального строку, то заява товариства щодо ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 17  609,  79 грн в суді касаційної інстанції підлягає залишенню без розгляду. 

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 09.07.2019 у справі №  927/320/18.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Амісо-Ойл" просило стягнути з позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 3  524, 00 грн за подання відповідачем касаційної скарги, яка була частково задоволена постановою 23.01.2020, оскільки Верховний Суд в постанові від 23.01.2020 та Південно-західний апеляційний господарський суд в постанові від 03.06.2020 та додатковій постанові від 15.06.2020 не вирішили дане питання.

Разом з тим у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави для зміни розподілу судових витрат, оскільки ухвалою Верховного Суду від 17.09.2020 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Залів Шіп Дизайн" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у справі № 915/1734/18. Так, відповідно до приписів частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції змінює розподіл судових витрат, у випадку, якщо він, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове. 

У випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Так, постановою Верховного Суду від 23.01.2020 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Отже, оскільки саме суд апеляційної інстанції мав здійснити відповідний розподіл судового збору сплаченого за подання касаційної скарги, колегія суддів вважає відсутніми правові підстави для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Амісо-Ойл" про стягнення з позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 3  524, 00 грн за подання відповідачем касаційної скарги.

При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "Амісо-Ойл" не позбавлене права повторно звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення в цій частині, яка не була розглянута судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 129, 234 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Амісо-Ойл" про ухвалення додаткового рішення у справі № 915/1734/18 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді касаційної інстанції в розмірі 17  609,  79 грн залишити без розгляду. 

2. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Амісо-Ойл" про ухвалення додаткового рішення у справі № 915/1734/18 в частині розподілу судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги, в розмірі 3 524, 00 грн відмовити.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                     В. Студенець

Судді                                                                                                                  О. Баранець

                                                                                                                           О. Мамалуй