Справа № 1328/3776/12         Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л. 
Провадження № 22-ц/811/2227/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія: 84

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Ванівського О.М.
суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,
секретаря: Матяш С.І.,
з участю: представника апелянта ОСОБА_1 , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, стягувача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2018 року Приватний виконавець Шелінська Ю.А. звернулася в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_4 , шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання ним своїх зобов`язань за виконавчим листом №1328/3776/12, виданим 16.08.2017 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 67000дол.США основного боргу за договором позики від 01.09.2011 року та 1820грн. судових витрат. Зарахувати в рахунок погашення заборгованості за договором позиви від 01.09.2011 року кошти в сумі 300 євро, повернуті ОСОБА_4 ОСОБА_2 згідно розписок від 05.01.2012р., 06.02.2012р., 04.04.2012р.
Подання обґрунтовувала тим, що у неї на виконанні перебуває виконавче провадження №54984521 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа. Незважаючи на те, що нею були вжиті усі передбачені законодавством заходи примусового виконання рішення суду, боржник заборгованість не погасив, жодних дій спрямованих на виконання рішення суду не вчинив.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року подання задоволено.
Тимчасово обмежено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання ним своїх зобов`язань за виконавчим листом №1328/3776/12, виданим 16.08.2017 року Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 67000дол.США основного боргу за договором позики від 01.09.2011 року та 1820 грн. судових витрат.
Обов`язок виконання ухвали суду покладено на Державну прикордонну службу України.
Вказану ухвалу суду оскаржив  ОСОБА_4 .
Вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що подання приватного виконавця Шалінської Ю.А. містить відомості про відкриття виконавчого провадження та направлення документів виконавчого провадження за неналежною адресою місця проживання боржника, також таке подання було скеровано до Шевченківського районного суду м. Львова не за місцем виконання рішення, що є порушенням приписів ч. 4 ст. 441 ЦПК України. Також стверджує, що подання приватного виконавця не містить доказів вжиття приватним виконавцем заходів примусового виконання рішення передбачених п. 1 ст. 10 та ст.. 53 закону України «Про виконавче провадження» щодо звернення стягнення на кошти належні боржнику від інших осіб. Звертає увагу суду, що в матеріалах справи містяться докази, які свідчать про наявність об`єктивних обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду, а саме: наявність значної суми не погашеної дебіторської заборгованості, відсутність у боржника нерухомого майна та транспортних засобів, постійного місця праці та доходів, та як наслідок відсутність фінансової можливості погасити заборгованість. 
Також судом не взято до уваги те, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є, зокрема встановлення факту ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду, приватним виконавцем не надано суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань.
Просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні подання. 
20 жовтня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна подала відзив на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, стягувача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що виконавцем вчинено достатньо виконавчих дій та надано суду докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, надано докази про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання. Боржник не з`явився за викликом виконавця, не сплатив жодних коштів на виконання рішення суду, що свідчить про ухилення від виконання покладених на боржника рішенням суду обов`язків у виконавчому провадженні.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Матеріалами справи та судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження №54984521 з примусового виконання виконавчого листа №1328/3776/12, виданого 16.08.2017 року Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 67000дол.США основного боргу за договором позики від 01.09.2011 року та 1820грн. судових витрат. Зарахувати в рахунок погашення заборгованості за договором позиви від 01.09.2011 року кошти в сумі 300 євро, повернуті ОСОБА_4 ОСОБА_2 згідно розписок від 05.01.2012р., 06.02.2012р., 04.04.2012р. Рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, набрало законної сили 17.10.2016р.
Копія постанови від 24.10.2017р. про відкриття виконавчого провадження скерована рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу боржника: АДРЕСА_1 .
Одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження, 24.10.2017 року приватний виконавець виніс постанову про арешт майна та коштів боржника, наклавши арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_4 (а.с.9).
Приватним виконавцем направлялися запити в реєструючі органи щодо наявності у боржника майна, доходів. Згідно отриманих відповідей такі відомості відсутні.
На виклики державного виконавця боржник не з`явився 01.11.2017р., 08.02.2018р., причини неявок не повідомив.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником не зареєстровано нерухоме майно.
Згідно з відповіді Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області від 18.08.2018 року, транспортні засоби за боржником не зареєстровані.
Згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації ГУ ДМС України у Львівській області останнє місце реєстрації боржника - АДРЕСА_1 . Однак, 15.08.2018р. виписаний згідно рішення суду.
Згідно відповіді ГУ ДМС України у Львівській області від 10.10.2018р. боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 28.03.2014р., а також паспортом серії НОМЕР_3 від 19.04.2018р.
Згідно відомостей, наданих Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 24.11.2017р. та 28.08.2018р., боржник постійно здійснює перетин кордону України.
13 вересня 2018 року боржнику повторно надіслано вимогу з`явитись до виконавця на надати пояснення з приводу виконання судового рішення.
24 вересня 2018 року боржник з`явився та надав письмові пояснення про те, що від виконання зобов`язань за рішенням суду не ухиляється, але не має постійного місця праці та доходу, рухомим та нерухомим майном не володіє.
Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно із ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч. 2 ст. 19 вказаного Закону право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має, зокрема, право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону).
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».
Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. 31.10.2018 року звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_4 , як боржника у праві виїзду за межі України до виконання останнім своїх зобов`язань.
В поданні приватний виконавець стверджував, що на виклик до виконавця боржник не з`явився, 24.09.2018 року боржник з`явився та надав письмові пояснення про те, що від виконання зобов`язань за рішенням суду не ухиляється, але не має постійного місця праці та доходу, рухомим та нерухомим майном не володіє.В межах проведених заходів примусового виконання рішення, скеровано запити у реєструючі органи, проведено перевірку майнового стану боржника та встановлено, що останній пенсії не отримує, не має відкритих рахунків в банківських та інших фінансових установах, транспортні засоби за ним не зареєстровані, зобов`язання боржник не виконує.
В свою чергу, порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України визначено у ст. 441 ЦПК України, відповідно до якої питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Отже, задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.
У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
В свою чергу, права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження визначені статтею 19 ЗУ «Про виконавче провадження».
У частині 5 статті 19 цього Закону вказано, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення , допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій , за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України, повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини, своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
На переконання колегії суддів, встановлені обставини справи свідчать про те, що боржник ОСОБА_4 свідомо ухиляється від виконання зобов"язань із сплати суми боргу, визначеної рішенням суду, оскільки не виконує своїх обов"язків, передбачених ЗУ "Про виконавче провадження".
Крім цього, на заперечення доводів подання приватного виконавця та відповідних висновків місцевого суду, апелянт не надав жодного доказу на спростування таких по суті. Апелянтом не долучено жодних підтверджуючих документів про сплату заборгованості безпосередньо на рахунок стягувача до моменту відкриття виконавчого провадження, а також відсутні докази часткового стягнення під час перебування виконавчого документа на виконанні в інших органах ДВС, а також відсутні відмітки про стягнення на самому виконавчому документі.
Безпідставними є покликання апелянта на те, що приватний виконавець Шалінської Ю.А. направила документи виконавчого провадження за неналежною адресою місця проживання боржника, оскільки у виконавчому документі зазначено адресу боржника - АДРЕСА_1 , а 06.11.2015 року знято з реєстрації згідно рішення суду в межах Львова. Боржник не подав даних щодо зміни адреси проживання.
Що стосується кількості подань про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та місце подання, то слід вказати, що виконавець не обмежений у праві подавати подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України кілька раз. Факт відмови у задоволенні такого подання Франківським районним судом м.Львова не позбавляє виконавця права повторно подавати таке подання. Згідно ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Тобто виконавцем правомірно було подано подання в Шевченківський районний суд м.Львова.
Крім того, за ОСОБА_4 було зареєстроване нерухоме майно - квартира площею 81,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення 26-27 площею 81,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 на підставі договорів дарування від 03.01.2008 року, право власності зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.01.2008 року.
Згодом 26.02.2015 року майно було перереєстровано на нового власника, запис був погашений із відкриттям нового розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
У провадженні Шевченківського районного суду м.Львова знаходилась цивільна справа №466/10921/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватного підприємства «УТЛ», ОСОБА_4 , третьої особи без самостійних вимог - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольги Петрівни про визнання правочинів недійсними. Рішенням суду від 26 грудня 2017 року вказаний позов задоволено повністю.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який був укладений 03 липня 2015 року між приватним підприємством «УТЛ» та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольгою Петрівною і зареєстрований в реєстрі за №4295.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 26-27 в будинку АДРЕСА_1 , який був укладений 03 липня 2015 року між приватним підприємством «УТЛ» і ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольгою Петрівною і зареєстрований в реєстрі за №4268.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який був укладений 22 лютого 2016 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольгою Петрівною і зареєстрований в реєстрі за №673.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 26-27 в будинку АДРЕСА_1 , який був укладений 22 лютого 2016 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольгою Петрівною і зареєстрований в реєстрі за №677.
Постановою Верховного Суду України від 07 квітня 2020 року вищевказане рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2017 року та постанова Львівського апеляційного суду від 23 травня 2019 року залишено без змін.
За результатами цих всіх рішень були скасовані право власності ПП "УТЛ", ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, майно повернуто у власність ОСОБА_4 . Про що державними реєстраторами були внесені відповідні записи в реєстр.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 23.10.2020 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.