ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 грудня 2020 року           справа №360/2752/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року (повне судове рішення складено 30 вересня 2020 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/2752/20 (суддя в І інстанції Кисельова Є.О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі – УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області), в якому просив суд: 
- визнати дії УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо нездійснення перерахунку пенсії по збільшенню пільгового стажу відповідно до ст. 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі – Закон № 345-VI) та не зарахування до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею періоду роботи з 01.09.2017 по 11.06.2020 у якості підземного прохідника з повним робочим днем під землею на шахті ім.Д.Ф.Мельникова ПАТ «Лисичанськвугілля» – незаконними; 
- зобов`язати відповідача здійснити з 13.06.2020 перерахунок пенсії по збільшенню пільгового стажу відповідно до ст. 8 Закону № 345-VI ОСОБА_1 з зарахуванням до пільгового підземного стажу, який дає право на пенсію на підставі ст. 8 Закону № 345-VI періоду роботи з 01.09.2017 по 11.06.2020 у якості підземного прохідника з повним робочим днем під землею на шахті ім.Д.Ф.Мельникова ПАТ «Лисичанськвугілля».
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.06.2020 через портал електронних послуг ПФУ з використання ЕЦП звернувся до відповідача з заявою № 4598 про перерахунок пенсії в зв`язку з набуттям пільгового підземного стажу та набуттям права на визначення розміру пенсії у відповідності до ст. 8 Закону № 345-VI. До заяви було додано трудову книжку, а також довідку про підтвердження пільгового характеру праці за період з 03.08.2016 по 11.06.2020 на шахті ім.Мельникова ПАТ «Лисичанськвугілля».
За результатами розгляду заяви відповідач відмовив у перерахунку. Як стверджує позивач, електронним листом від 01.07.2020 № 53-54/Б-02/8-1216/20 його було повідомлено про те, що у перерахунку пенсії відмовлено в зв`язку з недостатністю стажу на підземних роботах з повним робочим днем під землею, так як період з 01.09.2017 по 11.06.2020 не зараховано до Списку 1 - стаж підземної роботи з повним робочим днем під землею у зв`язку із неперерахуванням роботодавцем ЄСВ за зазначений період. 
Позивач вважав дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права на належний соціальний захист. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 13 червня 2020 року про перерахунок пенсії.
Зобов`язано УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяву позивача від 13 червня 2020 року, зареєстровану за № 4597 про перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону № 345-VI та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV) та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі – Порядок № 22-1), з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у рішенні. 
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції. Апелянт наголошує, що судом першої інстанції не були досліджені всі фактичні обставини справи та не взяті до уваги доводи позивача щодо підтвердження наявності страхового пільгового стажу, що призвело до неправильного вирішення справи.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з таких підстав.
Судами встановлено, що з 14.11.2016 УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області було призначено пенсію за віком ОСОБА_1 у розмірі 4270,69 грн., про що свідчить протокол № 246 від 15.08.2017. 
13.06.2020 позивач засобами електронного зв`язку  звернувся до УФПУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про перерахунок пенсії, зазначивши при цьому, що пенсія призначалась, на момент звернення із заявою працює. До заяви було надано трудову книжку та довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників. Вказана заява була прийнята 13.06.2020 посадовими особами відповідача та зареєстрована за № 4597 (а.с.40-41, 64).
Листом від 01.07.2020 № 53-54/Б-02/8-1216/20 УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області було повідомлено позивача про те, що загальний стаж роботи складає 31 рік 5 місяців 14 днів, у тому числі робота за списком № 1-12 років 4 місяці 12 днів (враховано періоди роботи з 01.01.2017 по 31.08.2017). До пільгового стажу зараховано період з 01.01.2017 по 31.08.2017 та додано загальний стаж за період з 01.01.2017 по 31.08.2017 на підставі сплати страхових внесків підприємством. Станом на 01.04.2020 за період з 01.09.2017 по теперішній час сплата страхових внесків відсутня (а.с.10-11).
Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що за період з вересня 2018 року страхувальником страхові внески не сплачуються (а.с.12-19).
У свою чергу, відповідно до довідки від 24.06.2020 № 617, виданої ВП «Шахта імені Д.Ф.Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля» слідує, що поточні нарахування з ЄСВ на виплачену заробітну плату підприємством на ОСОБА_1 за період з 01.08.2018 по 31.05.2020 сплачені в повному обсязі (а.с.20).
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 11.06.2020 № 337, ОСОБА_1 працює повний робочий день на ВП «Шахта ім. Д.Ф.Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля» з 03.08.2016 по теперішній час на посаді підземний прохідник дільниці підготовчих робіт, що передбачено Списком № 1 розділ І підрозділ 1 (а.с.22). Зазначені відомості також підтверджуються записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 23.06.1985 (а.с.23-30).
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, обираючи спосіб захисту порушеного права та обираючи спосіб захисту, відмінний від заявленого, місцевий суд виходив з такого.
Оскільки відповідачем не прийнято відповідне рішення, суд вважав, що позовні вимоги щодо визнання дій протиправними та зобов`язання відповідача здійснити з 13.06.2020 перерахунок пенсії по збільшенню пільгового стажу відповідно до статті 8 Закону № 345-VI з зарахуванням до пільгового підземного стажу, який дає право на пенсію на підставі статті 8 Закону № 345-VI періоду роботи з 01.09.2017 по 11.06.2020 у якості підземного прохідника з повним робочим днем під землею на шахті ім.Д.Ф.Мельникова ПАТ Лисичанськвугілля, є передчасними, оскільки  до прийняття відповідного рішення спір про такий перерахунок (чи відмову у перерахунку) не може бути предметом судового розгляду.
З такими висновками не погоджується колегія суддів та, вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, виходить з такого.
Рішення місцевого суду оскаржено лише позивачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення відповідачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій в задоволенні частки позовних вимог відмовлено. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. 
Статтею 92 Конституції України виключно законами України визначаються: […] 6. основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення […].
Відповідно до вимог частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб І цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Законом, який спрямовано на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів є Закон № 345-VII.
Дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за  Списком № 1  виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей (стаття 1 Закон України № 345-VII).
Положеннями статті 8 Закону України № 345-VII передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за  списком № 1  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року
Закон № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).
Судами встановлено та сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_1 звернувся до УФПУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про перерахунок пенсії встановленого зразка (а.с.40-41,64). 
Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.
Так, згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
Зазначені норми кореспондується з п. 1.2 Порядку № 22-1, відповідно до якої заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.
Згідно з абзацом першим пункту 1.5 Порядку № 22-1 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.
Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий пункту 1.7 розділу I “Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії” Порядку 22-1).
Абзацом першим пункту 2.7 Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.
Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 Порядку № 22-1).
Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.
Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 Порядку № 22-1).
Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 Порядку № 22-1).
Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що у разі звернення пенсіонера з заявою про перерахунок пенсії, уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії. При цьому, рішення про відмову в перерахунку пенсії має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.
Як було встановлено судами, відповідачем листом від 01.07.2020 № 53-54/Б-02-8-1216/20 надано ОСОБА_1 відповідь на його заяву без прийняття рішення відповідно до встановленого порядку.
Крім того, лист УФПУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 01.07.2020 № 53-54/Б-02-8-1216/20 не містить конкретного визначення періодів роботи ОСОБА_1 , які не були зараховані до пільгового стажу роботи позивача, а також мотивів для не зарахування вказаних періодів. 
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обов`язок зі сплати єдиного внеску, покладений на роботодавця, та виконання останнім такого обов`язку не є підставою для відмови в призначенні та виплаті пенсії.
Несплата роботодавцем як страхувальником страхових внесків за застраховану особу не може нести негативні наслідки для цієї особи, у випадку коли застрахована особа набула фактичний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії .
Аналогічний правовий висновок міститься і в постановах Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а.
Встановивши такі обставини та той факт, що в межах спірних правовідносин відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.06.2020 про перерахунок пенсії та зарахування спірних періодів роботи до загального та пільгового стажу, а також щодо неприйняття обґрунтованого рішення за наслідками розгляду заяви та доданих до неї документів у відповідності до вимог Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1, місцевий суд не надав правової оцінки діям відповідача щодо незарахування до пільгового підземного стажу періоду, за який роботодавець не сплатив ЄСВ та щодо фактичної відмови у перерахунку пенсії у відповідності до ст. 8 Закону № 345-VII, вважаючи, що такі вимоги є передчасними, адже відсутній документ під назвою «рішення».
Така судова позиція, на переконання судової колегії, є помилковою та нівелює принцип ефективності судового захисту та є проявом надмірного формалізму з боку суду.
Фактично в основу оскарженого рішення покладено відсутність рішення відповідача саме у формі «письмового рішення», а не письмового листа-відповіді, що й стало причиною фактичної повної відмови у задоволенні позову, адже часткове задоволення позову взагалі не змінює правового становища та не поновлює порушені права позивача.
В цьому випадку, такий спосіб захисту як зобов`язання повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду, породжує необхідність повторного звернення до суду, адже з відповіді відповідача вбачається, що останній не має наміру приймати рішення на мою користь з питання, яке є предметом спору. 
Тобто, суд першої інстанції вдався до надмірного формалізму, що призвело до неефективного способу захисту, обраного саме судом.
Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядуючи справу № 635/7878/16-а прийняв судове рішення, в якому звернув особливу увагу на те, що «зобов`язання суб`єкта владних повноважень вирішити питання перерахунку пенсії або відмови в її перерахунку саме у формі прийняття рішення (чи наказу), коли з наданої листом відповіді стає зрозуміло, що відповідь для заявника є негативною, має ознаки формалізму».
Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 826/14016/16, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В цьому випадку, колегія суддів вбачає підстави для застосування до правовідносин цієї справи правові висновки, які висловлені у вказаних судових рішеннях.
У відповідності до ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши наявні матеріали справи та подані заперечення відповідача, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість позовної заяви, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм матеріального права.
Відповідно до положень ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції на виконання положень ст. 317 КАС України та прийняти нове, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Оскільки за результатами апеляційного перегляду позовні вимоги задоволені в повному обсязі, слід здійснити розподіл судових витрат.
За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у сумі 1261,20, за подання позову сплачено 840,80 грн., загальна сума понесених витрат складає 2102,00 грн, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 139, 283, 310, 315, 317, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 360/2725/20 – скасувати повністю.
Прийняти нову постанову.
Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити повністю.
Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо нездійснення перерахунку пенсії по збільшенню пільгового стажу ОСОБА_1 відповідно до ст. 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» та не зарахування до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею періоду роботи з 01.09.2017 по 11.06.2020 у якості підземного прохідника з повним робочим днем під землею на шахті ім.Д.Ф.Мельникова ПАТ «Лисичанськвугілля» - неправомірною. 
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити з 13.06.2020 перерахунок пенсії по збільшенню пільгового стажу відповідно до ст. 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» ОСОБА_1 з зарахуванням до пільгового підземного стажу, який дає право на пенсію на підставі ст. 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» періоду роботи з 01.09.2017 по 11.06.2020 у якості підземного прохідника з повним робочим днем під землею на шахті ім.Д.Ф.Мельникова ПАТ «Лисичанськвугілля».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (код ЄДРПОУ: 21792459, місцезнаходження: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд.9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 2102 (двох тисяч ста двох гривень) 00 копійок.
Повне судове рішення – 03 грудня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук