ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18118/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 жовтня 2020 року                                                                                         м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,
 за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити     дії, за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2020, - 
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з позовом до  Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у списанні безнадійного податкового боргу у розмірі 14557,97 грн та зобов`язати вчинити дії по списанню податкового боргу з ОСОБА_1 у розмірі 14557,97 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час реалізації спроби зареєструватися платником єдиного податку позивач отримав відмову контролюючого органу через наявність податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 14 557,97 грн., який виник ще 28.11.2014, що вважає неправомірним, у зв`язку зі спливом строку давності (1095 днів) для стягнення такої заборгованості. 
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2020 позов задоволено  у повному обсязі.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В судове засідання з`явився представник апелянта, підтримав вимоги апеляційної скарги. Позивач в судовому засідання просив відмовити у задоволенні скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як убачається з матеріалів справи, 19.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДФС у м. Києві із письмовою заявою (вх. №Г/111234/ФОП) з питання перевірки наявності податкового боргу, списання такого боргу у зв?язку зі спливом строку позовної давності для його стягнення та реєстрації платником єдиного податку 3-ої групи відповідно до поданих попередньо заяв.
ГУ ДФС у м. Києві листом від 15.07.2019 вих. №82817/Г/26-15-17-03-18, повідомив платника про наступне. За результатами аналізу податкової інформації станом на 09.04.2015 за ОСОБА_1 обліковувався податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у сумі 14   557,97 грн. 
Вказана сума податкового боргу виникла у зв`язку з не сплатою платником грошових зобов`язань, визначених йому контролюючим органом згідно податкових повідомлень-рішень від 28.11.2014 за №0075491701 і №0075511701 (форми «Ш»). 
Вказані податкові повідомлення-рішення були надіслані на адресу платника рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримані ним особисто 05.12.2014. 
Відповідно до ст. 56 Податкового кодексу України ОСОБА_1 оскаржив у досудовому порядку вказані податкові повідомлення-рішення, але у розгляді такої скарги платника податку було відмовлено у зв`язку з пропущення ним 10-денного строку на її подання, про що позивачу повідомлено листом від 10.02.2015 №394/Г/26-15-10-08-16.
Між тим, у 2014 році ОСОБА_1 перебував на обліку в ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві як платник податку на доходи фізичних осіб за неосновним місцем обліку. В подальшому, 05.06.2019 адміністративний район змінено у зв`язку із реєстрацією ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця за основним місцем обліку в ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.  
Станом на 05.07.2019 в облікових даних ІТС органів ДФС за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 обліковується податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 14557, 97 грн.
Крім того, ГУ ДФС у м. Києві повідомило платника (позивача), що загальні засади списання безнадійного податкового боргу регулюються ст. 101 Податкового кодексу України та Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 №577.
З урахуванням наведеного, ГУ ДФС у м. Києві зазначило, що списання безнадійного податкового боргу буде розглянуто у наступному кварталі поточного року відповідно до чинного законодавства.
У вересні 2019 року зі змісту отриманого від ГУ ДПС у м. Києві листа вих. №714-Г/26-15-10-03-18 від 09.09.2019 позивач дізнався, що вказана сума податкового боргу досі за ним обліковується.  
Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав.
Позовні вимоги задоволено судом першої інстанції, з огляду на те, що податковий борг ОСОБА_1 у розмірі 14 557,97 грн. за платежем « 11010500», що виник у зв`язку з несплатою ним грошових зобов`язань, визначених згідно податкових повідомлень-рішень від 28.11.2014 за №0075491701 і №0075511701, починаючи з 1-го кварталу 2018 року набув статусу безнадійного податкового боргу, проте, ГУ ДФС у м. Києві всупереч вимог чинного законодавства не вжило жодних заходів з метою списання  такої суми податкового боргу, чим допустило по відношенню до позивача протиправну бездіяльність.
Апелянт зазначає, що станом на 05.07.2019 в облікових даних ІТС органів ДФС за фізичною особою-підприємцем обліковувався податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у сумі 14 557,97 грн. та списання безнадійного податкового боргу буде розглянуто у наступному кварталі поточного року відповідно до чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності  підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).
Згідно з пп. 14.1.39 п. 14 ст. Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Поряд з цим, нормам п. 54.3 ст. 54 ПК України визначені випадки, коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством.
У таких випадках контролюючий орган згідно п. 58.1 ст. 58 ПК України надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, в порядку визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову   політику.
Приписами п. 58.3 ст. 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі ж оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
При цьому, згідно з пунктом  56.1  статті  56 ПК України  рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до п. 56.15, 56.16 і 56.17 ст. 56 ПК України,  скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Процедура адміністративного оскарження закінчується:  днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк;  днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги;  днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань що оскаржувались.
День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.
Поряд з цим, п 56.18 ст. 56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Згідно з положеннями пп. 14.1.175 п. 141 ст. 14 ПК України, сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, набуває статусу податкового боргу.
Як встановлено, позивачу визначено грошове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб (код платежу 11010500) згідно податкових повідомлень-рішень від 28.11.2014 за №0075491701 і №0075511701, які отримані ним 05.12.2014. 
Грошові зобов`язання за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 28.11.2014 позивачем сплачені не були, та набули статусу податкового боргу.
Згідно вимог ст. 102.4. ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у  пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Відповідно до приписів ст. 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України).
Контролюючі органи, згідно з пунктом 101.5 статті 101 ПК України, щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Так, наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577 затверджений Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі - Порядок № 577), у пункті 2.1 якого визначено, що безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України (підпункт 3 пункту 2.1 Порядку №577).
Відповідно до пункту 3.1 Порядку № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Пунктом 3.2 Порядку № 577 визначено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.
Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Таким чином, зі змісту вищенаведених норм Порядку № 577 вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 4.1 Порядку №577). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.
Податковий борг ОСОБА_1 у розмірі 14 557,97 грн. за платежем « 11010500», починаючи з 1-го кварталу 2018 року набув статусу безнадійного податкового боргу, проте, ГУ ДФС у м. Києві всупереч вимог чинного законодавства не вжило жодних заходів з метою списання такої суми податкового боргу, чим допустило протиправну бездіяльність.
Колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави  (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №813/4430/16.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції  стосовно того, що строк давності стягнення податкового боргу сплинув, а тому відповідач повинен був здійснити його списання. 
Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги. Інші доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі вказаного не спростовують, тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити     дії - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2020 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко

          А. Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 02.11.2020