ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020                                 місто Дніпро                            Справа №  904/595/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),        
суддів Широбокової Л.П., Антоніка С.Г., 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 10.08.2020 (повний текст складений 18.08.2020, суддя Юзіков С.Г.) у справі №904/595/20 
за позовом Виконувача обов`язків керівника Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Б.М.У.", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
про стягнення 44 285,74 грн., -      

ВСТАНОВИВ:

Виконувач обов`язків керівника Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, яким  просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Б.М.У."  на користь Державного Бюджету України 44 285,74 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2020 у справі №904/595/20 у задоволенні позову відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване недоведеністю прокурором та позивачем належними та допустими доказами перевищення відповідачем нормативів вагових параментів під час перевезення 07.05.2019 на ділянці а/д Н-31 Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка 109 км + 667 м. Так, зі свідоцтва про  повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, зазначені метрологічні характеристики  пристрою, яким здійснено зважування, з якого вбачається, що ціна поділки шкали на ньому дорівнює 50 кг (d=50 кг), а у талоні зважування вага визначена з точністю до 5 кг, тому місцевий господарський суд погодився із доводами відповідача про невідповідність засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого відбувалося спірне зважування транспортного засобу в русі  з сипучим вантажем, документам наданим до матеріалів справи.
Також місцевий господарський суд вказав про відсутність методики, про яку йдеться у пункті 2 Порядку №879 та, згідно з якою повинен проводитися процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яку спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології не затверджено. 
Про методику, за якою проводився процес визначення фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, не зазначено ні в акті №0015293 від 07.05.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, ні в  довідці №0023650 від 07.05.2019 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, ні в акті № 139982 від 07.05.2019 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2020 у справі №904/595/20; прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про невідповідність засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого відбувалося спірне зважування транспортного засобу в русі  з сипучим вантажем, документам, наданим до матеріалів справи. В матеріалах справи міститься копія талону зважування №176, яка містить відомості, що зважування транспортного засобу відповідача здійснювалось на вагах №419, 839, 840 та копія свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №35-02/53555 від 13.02.2019, відповідно до якого за результатами повірки встановлено, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі 030Т-АS2-PWIA зав. № 17-419, з вантажоприймальними пристроями: 1- зав. № 17-840, 2 -     зав. № 17-839, відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №94 від 13.01.2016. Інструкція з експлуатації вказаного приладу є документом, що об`єднує у собі паспорт та настанову експлуатації, відповідно до пункту 12 інструкції вагове значення має точність 1 кг на важко приймальні платформи, тому показники з точністю до 5 кг відповідають технічним характеристикам зважувального приладу. Крім того, роздруківка талону із зафіксованими показниками маси кожної осі і загальної маси транспортного засобу відбувається автоматично, що унеможливлює втручання в результат зважування. 
Прокурор погоджується із місцевим господарським судом про відсутність на момент спірних відносин Методики, про яку йдеться у пункті 2 Порядку №879, однак вважає, що її відсутність не є підставою для невнесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.  При цьому, прокурор звертає увагу на доведеність факту порушення  додержання вимог законодавства  про автомобільний транспорт відповідачем, відсутність доказів оскарження відповідачем в установленому порядку  дій позивача щодо фіксування правопорушення та нарахування стягуваної суми збитків.  
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.10.2020 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Подобєда І.М., Антоніка С.Г.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 10.08.2020 у справі №904/595/20, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження. 
Державна служба України з безпеки на транспорті відзиву на апеляційну скаргу не надала, про розгляд скарги була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали) - судової повістки №4900085163030, яке отримане останньою 07.10.2020.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Б.М.У." відзиву на апеляційну скаргу не надало, про розгляд скарги було повідомлене належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали) - судової повістки №4900085163022, яке отримане останнім 08.10.2020. 
У зв`язку із перебуванням на лікарняному судді Подобєда І.М. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями  від 01.12.2020 визначено для розгляду справи №908/595/20 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Широбокова Л.П., Антонік С.Г. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.12.2020 справу №904/595/20 прийнято до свого провадження колегію суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів: Широбокової Л.П., Антоніка С.Г.
Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)
Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які  перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків  місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 07.05.2019 при проведенні рейдової перевірки у пункті габаритно-вагового контролю, який розташований на ділянці а/д Н-31 Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка 109 км + 667 м державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області проведено зважування автомобіля (тягача) марки DAF моделі FT CF 85 з державним номерним знаком НОМЕР_1 з напівпричепом марки Kumlin моделі SКМ-34 з державним номерним знаком   НОМЕР_2 , які на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортних засобів належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Б.М.У.". 
Відповідно до товарно-транспортної накладної №Р1 від 07.05.2019 автомобільним перевізником визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Б.М.У.", керував  транспортним засобом водій ОСОБА_1 .
Під час перевірки транспортного засобу посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області вказано про виявлення перевищення транспортним засобом встановлених вагових обмежень: загальної маси транспортного засобу на 7,19 т (загальна маса транспортного засобу 47,19 т при нормативно допустимих 40 т); осьових навантажень на 1,12 т (на одиночну ось 12,12 т при нормативно допустимих 11 т); осьових навантажень на 5,54 т (на строєну вісь 27,54 т при нормативно допустимих 22 т).
За результатами перевірки посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області  складений акт №0015293 від 07.05.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів,  довідку №0023650 від 07.05.2019 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт №139982 від 07.05.2019 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 за №879 затверджено "Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні" (далі Порядок №879).
Відповідно до пункту 30-311 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою
П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,
де П - розмір плати за проїзд;
Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;
Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;
Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;
В - відстань перевезення, кілометрів.
Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.
При визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.
Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.
Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:
до 10 відсотків - у подвійному розмірі;
на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі;
більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.
У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.
Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
За даними Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, у зв`язку з тим, що параметри (навантаження на строєну вісь) з найбільшим перевищенням від нормативу становило на строєну вісь 27,54 т при нормативно допустимих 22 т, тобто 25,18 % від 22 т, то коефіцієнт збільшення плати за проїзд склав - 3 (від 10% до 40 %).
Отже, за розрахунком Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області збільшена плата становить: (0,2+0,27+1,14) х 309 х 3 = 1 492,47 євро.
На підставі наведених документів, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області провело розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №0015293.
Прокурор зазначає, що станом на 07.05.2019 за офіційним курсом гривні до євро (2967,2781 грн. за 100 євро), встановленого Національним банком України, плата становила 44 285,74 грн.
Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Б.М.У." лист №18772/33/24-19 від 11.06.2019, копію розрахунку №0015293 від 07.05.2019. плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування, з вказівкою про обов`язкове внесення плати протягом 30 календарних днів з моменту визначення її розміру.
Листом №77243/33/24-19 від 04.12.2019 Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області повторно повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Б.М.У." про необхідність внесення протягом 30 календарних днів плати у сумі                  1 492,47 євро за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.
За даними Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, згідно з інформацією з офіційного сайту "Укрпошта", зазначений лист Товариство з обмеженою відповідальністю "Б.М.У." одержало 12.12.2019.
Виконувач обов`язків керівника Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області, посилаючись на нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави з метою надходження коштів до бюджету, звернувся з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення до Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортом.
Відповідно до частин 3, 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (частина 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам (частина 1 статті 24 Закону України "Про прокуратуру").
Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, нарахування, у разі виявлення порушень, та вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Частинами 1, 4статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
У статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, у редакції чинній на час спірних відносин, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад    40 т (для контейнеровозів - понад 44т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5т), здвоєні осі - 16 , строєні - 22т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18т, строєні - 24т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11т, здвоєні осі - понад 16т, строєні осі - понад 22т або фактичною масою понад 40т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11т, здвоєні осі - понад 18т, строєні осі - понад 24т або фактичною масою понад 44т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
У пункті 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006, зазначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.
Підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення №103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Таким чином, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) під час здійснення своїх повноважень є органом, наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.
Матеріалами справи підтверджується, що Державна служба України з безпеки на транспорті не вчиняла дій, спрямованих на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Б.М.У." плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу з напівпричепом, вагові параметри яких перевищували нормативні, тому місцевим господарський суд дійшов до правильного висновку про наявність підстав для звернення прокурора з позовом до суду.
Згідно з пунктом 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг)хВ, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.
Відповідно до пункту 311 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
Пунктом 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється у національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. 
При цьому, підпунктом 2 пункту 2 Порядку №879 визначено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №35-02/5355 чинного до 13.02.2020 - приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі 030Т-АS2-PWIA зав. № 17-419, з вантажоприймальними пристроями: 1- зав. № 17-840, 2 - зав. № 17-839, з датою градуювання пристроїв 19.02.2019 та копія талону зважування №176 від 07.05.2019, у якому зазначено ваги №419 839 840.
Місцевий господарський суд дійшов до висновку про невідповідність  засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого відбувалося спірне зважування транспортного засобу в русі  з сипучим вантажем, документам наданим до матеріалів справи з тих підстав, що у свідоцтві про  повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, зазначені метрологічні характеристики  пристрою, з яких вбачається, що ціна поділки шкали на ньому дорівнює 50 кг (d=50 кг), а у талоні зважування вага визначена з точністю до 5 кг.
Відмовляючи у позові, місцевий господарський суд вказав, що посилаючись на Порядок №879, прокурор і позивач не врахували,  що методику, про яку йдеться у пункті 2 Порядку №879 та згідно з якою повинен проводитися процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології не затверджено. Про методику, за якою проводився процес визначення фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу не зазначено ні в акті №0015293 від 07.05.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, ні в  довідці №0023650 від 07.05.2019 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, ні в акті № 139982 від 07.05.2019 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Місцевий господарський суд дійшов до висновку про недоведеність належними і допустимими доказами  перевищення відповідачем нормативів вагових параметрів під час спірного перевезення, яке відбулося 07.05.2019, оскільки документ, створений (одержаний) з порушенням встановленого порядку, не може вважатися допустимим доказом.
Заступник прокурора Дніпропетровської області не погоджується із висновками  місцевого господарського суду про невідповідність засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого відбувалося спірне зважування транспортного засобу в русі  з сипучим вантажем, документам наданим до матеріалів справи. Вказує, що матеріалах справи наявна копія талону зважування №176, яка містить відомості, що зважування транспортного засобу відповідача здійснювалось на вагах №419, 839, 840 та копія свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №35-02/53555 від 13.02.2019, відповідно до якого за результатами повірки встановлено, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі 030Т-АS2-PWIA зав. № 17-419, з вантажоприймальними пристроями: 1- зав. № 17-840, 2 -  зав. №17-839, відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №94 від 13.01.2016. Інструкція з експлуатації вказаного приладу є документом, що об`єднує у собі паспорт та настанову експлуатації, відповідно до пункту 12 інструкції вагове значення має точність 1 кг на важко приймальні платформи, тому показники з точністю до 5 кг відповідають технічним характеристикам зважувального приладу. Крім того, роздруківка талону із зафіксованими показниками маси кожної осі і загальної маси транспортного засобу відбувається автоматично, що унеможливлює втручання в результат зважування. 
Апеляційний господарський суд погоджується із такими доводами апелянта та зазначає, що на момент використання вагового обладнання у Укртрансбезпеки наявні всі передбачені Законом України "Про метрологію та метрологічну діяльність" документи на прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі 030Т-АS2-PWIA зав. № 17-419, з вантажоприймальними пристроями: 1- зав. № 17-840, 2 - зав. № 17-839, що відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №94 від 13.01.2016.
Пунктами 37, 41 Порядку №879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 у справі № 926/16/19.
З матеріалів справи вбачається, що   відповідачем не було надано жодних доказів на спростування факту перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який перебуває в його користуванні.
Апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта, що  відсутність на момент спірних відносин методики, про яку йдеться у Порядку №879, не є підставою для невнесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Так, пункті 19 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879   (Порядок №879), дійсно містилася вказівка про необхідність керуватися методикою, затвердженою Міністерством економічного розвитку під час проведення габаритно-вагового контролю. Однак   постановою Кабінету Міністрів України №671 від 30.08.2017   вказаний пункт було виключено з Порядку без подальшого визначення необхідності застосування затвердженої Міністерством економічного розвитку або іншої методики. До того ж, відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення.
За змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 02.08.2018 у справі №820/1420/17.
Зміст і призначення закріпленої у Порядку № 879 плати за проїзд великоваговим транспортним засобом полягає насамперед у відшкодуванні матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Положення цього нормативного акта, оприлюдненого в установленому законом порядку, у повній мірі визначають механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.
За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта про наявність підстав для задоволення позову. 
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (пункт 3 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України). 
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта, наведеними в обґрунтування апеляційної скарги про безпідставність відмови у задоволенні позову. 
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову з прийняттям нового рішення  про задоволення позову.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача. 
Керуючись ст. 129, ст. 277, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 10.08.2020 у справі №904/595/20 задовольнити.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2020 у справі №904/595/20 скасувати.
Ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Б.М.У." (50006, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 8, прим. 3, код ЄДРПОУ 39562681) на користь Державного Бюджету України (рахунок UA788999980000031215216016002, код бюджетної класифікації 22160100, одержувач УДКСУ у м. Полтава, МФО 899998, код ЄДРПОУ банку 38019510, призначення платежу 22160100) 44 285,74 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Б.М.У." (50006, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 8, прим. 3, код ЄДРПОУ 39562681) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, МФО 82-172, рахунок UA228201720343160001000000291 в ДКСУ м. Київ, код ЄДРПОУ 02909938, код бюджетної класифікації видатків бюджету 2800) 2 102,00 грн. судового збору за подання позову, 3 153,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Видачу наказів відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 
Повна постанова складена 07.12.2020. 

Головуючий суддя                                                                             Е.В. Орєшкіна 

Суддя                                                                                                    Л.П. Широбокова        

Суддя                                                                                                    С.Г. Антонік         

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, копії постанови      Центрального апеляційного господарського суду від 07.12.2020 у справі №904/595/20 поштою не надсилаються.
Надіслати копії цієї постанови на електронні адреси прокуратури Дніпропетровської області (dnipr_oblprok@dnipr.gp/gov.ua), Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області (301@prk.dp.ua), Державної служби України з безпеки на транспорті (contact@dsbt.gov.ua), Товариства з обмеженою відповідальністю "Б.М.У." (bmulogistik@gmail.com).