П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

                12 жовтня 2020 року                                                                                                        місто Київ
Єдиний унікальний номер справи 760/18365/20
Номер провадження 22-ц/824/12859/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Саліхова В.В., Шахової О.В., 
 
розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року, постановлену під головуванням судді Українця В. В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича, заінтересована особа Акціонерне товариство «Альфа-Банк», 
 
в с т а н о в и в :
 
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва зі скаргою, в якій просила визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича незаконними; зобов`язати зняти незаконно накладений арешт на єдине соціальне житло скаржника по АДРЕСА_1 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51324237 від 25 лютого 2020 року 19:24:31 та видалити запис зі спеціального розділу про державну реєстрацію обтяжень № 35664524 від 25 лютого 2020 року 19:24:20; прийняти рішення про заборону продажу квартири АДРЕСА_1 без відповідного рішення суду про звернення стягнення на єдине соціальне житло придбане не за кредитні кошти з посиланням на інше постійне житло, яке повинно бути вказано в такому рішенні.
 
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року (а.с. 05) скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича, заінтересована особа Акціонерне товариство «Альфа-Банк», повернуто скаржнику.
 
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 14 вересня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 20 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кравець В. В. відкрито виконавче провадження № 61346247 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 2606/0808/55/009 від 06 серпня 2008 року.
 
02 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва зі скаргою на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця В. В. у вищевказаному виконавчому провадженні, у задоволенні якої, було відмовлено.
 
20 серпня 2020 року ОСОБА_1 вперше ознайомилась з матеріалами вищевказаної скарги.
 
ОСОБА_1 зазначає, що в процесі ознайомлення з матеріалами справи вияснилось, що в судовому засіданні суддя не дослідила та не довела до її відома  матеріали, які знаходилися в справі щодо незаконного обтяження її квартири, яке відбулося без відповідного рішення суду. Крім того, 20 серпня 2020 року ОСОБА_1 вперше ознайомилася з копією постанови про опис та арешт майна від 20 лютого 2020 року та з витягом з Державного реєстру. 
Таким чином, ОСОБА_1 дізналася про порушення своїх прав та законних інтересів 20 серпня 2020 року після чого, звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва зі скаргою на дії приватного виконавця приватного виконавчого округу міста Києва. Разом з тим, ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року вказана скарга була повернута без розгляду.
 
Так, у вищевказаній ухвалі зазначено, що скарга подана без додержання вимог ст. 183 ЦПК України, а саме, не надано доказів надсилання копії скарги всім учасникам справи. Тобто, суд помилково застосував положення розділу ІІ ЦПК України щодо письмових заяв з процесуальних питань учасників справи при розгляді справи судом у порядку позовного провадження.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
 
Відзиву подано не було.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Повертаючи скаргу на дії приватного виконавця особі, що її подала, суд першої інстанції виходив з того, що вказана скарга була подана без додержання вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України.
 
Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
 
Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
 
Положеннями ст. 447 ЦПК України визначено, що якщо сторона виконавчого провадження вважає, що дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи, вона має право звернутися до суду із скаргою.
 
За змістом ст. 451 ЦПК України суд в порядку контролю за виконанням судових рішень має право визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) або відмовити у задоволенні скарги.
 
Так, ЦПК України чітко не визначено вимоги до форми та змісту скарги на дії чи бездіяльність державного/приватного виконавця, разом з тим, приписами ч. 9 ст. 10 ЦПК України встановлено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
 
Враховуючи вищенаведене, скарга на дії (бездіяльність) приватного/державного виконавця за формою та змістом повинна відповідати вимогам, які встановлені для форми та змісту позовної заяви.
 
Відповідно до ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
 
Згідно ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що після надходження скарги на дії виконавця до суду, суддя, встановивши, що скарга містить недоліки, повинен залишити таку скаргу без руху надавши стороні строк для їх усунення. 
 
Разом з тим, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме положення ст. 183 ЦПК України (загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення), у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для повернення даної скарги на дії приватного виконавця особі, що її подала.
 
Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
За таких обставин, ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2020 року слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 367-368, 369, 371, 374, 379, 381-384, 389-390 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити. 
 
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
 
Суддя-доповідач:                                                                            І.М. Вербова
Судді:                                                                                                           В.В. Саліхов
                       О. В. Шахова