УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 673/1287/19
Провадження № 22-ц/4820/1621/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Костенка А.М. (суддя – доповідач), Гринчука Р.С.,Спірідонової Т.В.
секретар судового засідання Чебан О.М.
з участю представника відповідача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №673/1287/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником – адвокатом Бейликом Артуром Беніаміновичем, на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2020 року про забезпечення позову в складі судді Ягодіної Т.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики.
Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти за договором позики, який оформлено борговою розпискою, в сумі 50 000 доларів США.
В липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову та просив накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , комплекс гідротехнічних споруд, загальною площею 3270,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення 8-Г, загальною площею 19,3 кв.м., в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 21,0 кв.м, нежитлове приміщення, загальною площею 25,1 кв.м., в будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
В обґрунтування поданої заяви позивач посилався, що відповідач не має наміру повертати борг в розмірі 50000 доларів США, з цією ж метою стороною відповідача затягується судовий розгляд справи, крім того ОСОБА_1 вживає заходів для перереєстрації належного йому майна на користь інших осіб, а тому невжиття такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення його порушених прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.
Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2020 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково, накладено арешт на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, яким є : житловий будинок АДРЕСА_1 , приміщення 8-Г, загальною площею 19,3 кв.м., в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 21,0 кв.м, нежитлове приміщення, загальною площею 25,1 кв.м., в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в задоволенні решти вимог заяви відмовлено. 
ОСОБА_1 не погодився з такою ухвалою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, вважає її незаконною, при цьому посилається, що він був учасником ПП «Девелопер Менеджмент Груп» і 03 жовтня 2019 року ним внесено в рахунок внеску до статутного капіталу нерухоме майно на підставі Акту приймання – передавання майна, в тому числі і майно, на яке судом накладено арешт. Отже майно, на яке судом накладено арешт, було передано ПП «Девелопер Менеджмент Груп» яке і є його власником, отже в даному випадку суд першої інстанції помилково наклав арешт на чуже майно, а саме на майно, що належить юридичній особі. 
Тому ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2020 року.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
       У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Так судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з останнього на його користь 50 000 доларів США боргу за договором позики.
На забезпечення даного позову позивач ОСОБА_2 подав до суду відповідну заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на, належне відповідачу на праві власності нерухоме майно, а саме: 
- житловий будинок, загальною площею 41,2 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_2 ;
-комплекс гідротехнічних споруд, загальною площею 3270,6 кв.м., який знаходиться в с. Волоське Деражнянського району Хмельницької області;
-нежитлове приміщення № 8-Г, загальною площею 19,3 кв.м., в будинку АДРЕСА_3 ; 
-нежитлове приміщення № 7-Г, загальною площею 21,0 кв.м в будинку АДРЕСА_3 ;
-нежитлове приміщення в цокольному поверсі, загальною площею 25,1 кв.м., в будинку АДРЕСА_3 .
Оскаржуваною ухвалою суду заяву було задоволено частково та з метою забезпечення позову накладено арешт на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, у вигляді:
- житлового будинку, загальною площею 41,2 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_2 ;
- нежитлового приміщення № 8-Г, загальною площею 19,3 кв.м., в будинку АДРЕСА_3 ;
- нежитлового приміщення № 7-Г, загальною площею 21,0 кв.м в будинку АДРЕСА_3 ;
- нежитлового приміщення в цокольному поверсі, загальною площею 25,1 кв.м., в будинку АДРЕСА_3 .
У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується в тому числі і накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є захист права позивача на стягнення з боржника на користь позивача коштів отриманих в борг за договором позики, в зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань боржником за даним договором. 
Тому, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки грошова сума, яка підлягає стягненню є значною, в матеріалах справи та поданій апеляційній скарзі, відсутні дані, що у відповідача наявні такі грошові кошти на рахунках чи готівкою, відсутні дані про його доходи, місце роботи тощо. 
Отже, за таких обставин зі всією очевидністю слід прийти до висновку, що в разі задоволення позову рішення суду можливо буде виконуватись шляхом звернення стягнення на майно відповідача, а не забезпечення позову шляхом накладення арешту на його майно може призвести до відчуження відповідачем даного майна, яким він має право розпорядитись на власний розсуд, що унеможливить виконання рішення суду. 
За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, що захист прав, свобод та інтересів позивача ОСОБА_2 до ухвалення рішення в справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. 
При цьому, вжиті судом заходи забезпечення позову, у вигляді арешту нерухомого майна є співмірними з позовними вимогами позивача.
Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.
Доводи апеляційної скарги, що нерухоме майно, на яке накладено арешт, належать на праві власності не відповідачу, а Приватному підприємству «Девелопер Менеджмент Груп», оскільки внесено ОСОБА_1 до статутного капіталу підприємства як його учасником, слід відхилити.
У відповідності до ч.4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
За нормами ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Як вбачається з інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 липня 2020 року станом на час винесення оскаржуваної ухвали суду про забезпечення позову право власності на нерухоме майно, на яке судом накладено арешт, зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 .
За таких обставин твердження апелянта, що дане майно на час ухвалення оскаржуваної ухвали належало на праві власності Приватному підприємству «Девелопер Менеджмент Груп» є безпідставними.
Слід також відхилити і посилання апелянта, що, оскаржувана ухвала перешкоджає Приватному підприємству зареєструвати право власності на дане майно.
  Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В даному випадку апелянт посилається на порушення та захист не своїх прав на спірне майно, а фактично вказує на порушення прав іншої особи, яка не брала участі в справі - Приватного підприємства «Девелопер Менеджмент Груп», яке у відповідності до вимог ЦПК має право самостійне оскаржити судове рішення, якщо вважає, що вказане рішення порушує права підприємства. 
Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником – адвокатом Бейликом Артуром Беніаміновичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, протее може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 19 жовтня 2020 року.

Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова