П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/35/20	
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
доповідача, судді - Димерлія О.О.
суддів – Єщенка О.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року по справі № 540/35/20 за позовом ОСОБА_1 до Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області (далі – відповідач), в якому просила суд:
- визнати протиправними дії відповідача стосовно порушення двотижневого терміну розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.09.2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 1,8442 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцем розташування, доданих до клопотання позивача;
- визнати протиправними дії відповідача щодо невиконання вимог з приводу оприлюднення рішення № 672/999 від 26.11.2019 року не пізніш як за 20 робочих днів до дати його розгляду з метою його прийняття; відносно не оприлюднення та недотримання порядку реєстрації протоколу XXXVIII сесії Станіславської сільської ради від 26.11.2019 року, в якому б містилась інформація про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність позивачу безоплатно земельної ділянки розміром 1,8442 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області; не оприлюднення результатів поіменного голосування стосовно питання затвердження проекту землеустрою стосовно відведення у власність безоплатно даної земельної ділянки позивачу ;
- визнати протиправною відмову відповідача у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки орієнтовною площею 1,8442 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області, кадастровий номер 6520386500:02:001:0749;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 672/999 від 26.11.2019 року Про відмову позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,8442 та для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області, кадастровий номер 6520386500:02:001:0749;
- зобов`язати Станіславську сільську раду Білозерського району Херсонської області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,8442 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Станіславської сільської ради Білозерського району області, кадастровий номер 6520386500:02:001:0749.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем було подано клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого сільського господарства, що розташована на території земель Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області. 
Оскільки у місячний термін після отримання сільською радою вказаного клопотання не було прийнято рішення стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Позивач самостійно замовив проект землеустрою на вказану земельну ділянку, відповідно до положень ст. 118 ЗК України та надав відповідну заяву про до сільської ради.
Після розробки проекту землеустрою позивач звернувся до сільської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою, проте, 26.11.2019 року відповідачем приймається рішення № 672/999 про відмову в затвердженні проекту землеустрою із формулюванням причини відмови.
На думку позивача, відповідач протиправно відмовив у затверджені проекту землеустрою.
За наслідками розгляду зазначеної справи Херсонським окружним адміністративним судом 20 березня 2020 року прийнято рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлену у повному обсязі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність позивача земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправних дій відповідача відносно порушення двотижневого терміну розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою, про визнання протиправним та скасування рішення про відмову позивачу у затвердженні проекту землеустрою та про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначається про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та прийняття незаконного рішення.
В апеляційній скарзі скаржник зазначає стосовно порушення відповідачем двотижневого терміну розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою. Земельний кодекс України містить вичерпний перелік підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яких при ухваленні рішення про відмову позивачу у затвердженні проекту землеустрою відповідачем не враховано.
Учасники справи сповіщались належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, однак своїм правом на участь в розгляді апеляційної скарги не скористались та у судове засідання не з`явилися, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 311 КАС України.
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 14 лютого 2019 року позивачем подано до відповідача клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого сільського господарства, яка розташована на території земель Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області
25 лютого 2019 року Станіславською сільською радою прийнято рішення № 393/720 «Про розпорядження земельними ділянками (земель запасу) сільськогосподарського призначення комунальної власності Станіславської об`єднаної територіальної громади», відповідно до якого затверджено перелік ділянок, отриманих з державної власності з пропозиціями щодо подальшого розпорядження землями (в тому числі для відведення у власність громадян для ведення особистого селянського господарства). 
Земельну ділянку кадастровий номер 6520386500:02:001:106, загальною площею 23,9743 га на момент прийняття рішення від 25.02.2019 року № 393/720 виключено із затвердженого переліку.
Крім того, 25.02.2019 року Станіславською сільською радою прийнято рішення № 394/721 «Про порядок розгляду звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок», відповідно до якого вирішено розглядати в першочерговому порядку звернення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції.
25 березня 2019 року Станіславською сільською радою на адресу позивача направлено лист № А-144, де зазначено, що земельна ділянка кадастровий номер 6520386500:02:001:106, загальною площею 23,9743 га розташована в нормативних межах прибережної захисної смуги Дніпровського лиману Чорного моря, відведення у власність громадян земельних ділянок прибережних захисних смуг для ведення особистого селянського господарства нормами діючого законодавства України не передбачено.
10 квітня 2019 року позивач повідомив відповідача про те, що самостійно замовив проект землеустрою на вказану земельну ділянку, відповідно до положень передбачених ст. 118 ЗК України.
Після розробки проекту, позивачем було зареєстровано земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та отримано кадастровий номер – 6520386500:02:001:0749.
Проект землеустрою погоджений експертом державної експертизи Борсенко О.В., що підтверджується висновком Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 13.09.2019 року № 8642/82-19 (а.с.11).
24 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Станіславської сільської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою.
Відповідно до рішення XXXVIII сесії VII скликання Станіславської сільської ради №672/999 від 26.11.2019 року відмовлено ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення площею 1,8442 га за межами населеного пункту на території Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області (ділянка 12), кадастровий номер 6520386500:02:001:0749 на підставі рішення Станіславської сільської ради від 25.02.2019 року № 394/721 «Про порядок розгляду звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок» та у зв`язку з тим, що сільська рада не надавала дозвіл на розробку проекту землеустрою.
Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та Законом України «Про землеустрій».
Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.
Відповідно до ч. 8 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки:
- природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища, а земельної ділянки, розташованої у зоні відчуження або зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Водночас, пунктом 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до п.49-54 цього Порядку.
Частиною 9 ст.118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Згідно із ч. 9 ст. 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 
1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;
2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 
3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів ст.186-1 ЗК України; 
4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 
5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.
При цьому, з вищенаведених норм ЗК України убачається, що підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому ст. 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст. 186-1 ЗК України, норми ст. 118 ЗК України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.
Як убачається з рішення відповідача № 672/999 від 26.11.2019 року Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,  позивачу відмовлено на підставі рішення Станіславської сільської ради від 25.02.2019 року № 394/721 «Про порядок розгляду звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок» та у зв`язку з тим, що сільська рада не надавала дозвіл на розробку проекту землеустрою.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ЗК України, Законом України «Про землеустрій», без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому вказана відмова є протиправною та підлягає скасуванню.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, судова колегія зазначає наступне.
Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені  законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.
Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до пункту частини 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.
Тобто, колегія суддів з урахуванням викладених судом застережень не погоджується, що вищевказана вимога може бути задоволена у спосіб, обраний позивачем, а саме про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Водночас, суд апеляційної інстанції визнає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.09.2019 року про затвердження проекту землеустрою.
З приводу позовної вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо порушення двотижневого терміну розгляду заяви позивача від 24.09.2019 року, судова колегія зазначає наступне.
Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку наявна протиправна бездіяльність відповідача щодо порушення двотижневого терміну розгляду заяви позивача, а тому в задоволенні вимоги про визнання протиправними дій відповідача слід відмовити.
Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. 
Як убачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір: за подання адміністративного позову в розмірі 3363,20 грн. та за подання апеляційної скарги 3783,60 грн.(а.с.26, 185)
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, колегія суддів встановила наявність підстав для повернення позивачу документально підтверджених судових витрат в розмірі 2102 грн. за подання позову та апеляційної скарги за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.
Керуючись ст. ст. 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року по справі № 540/35/20 - скасувати та прийняти нове рішення суду.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 672/999 від 26.11.2019 року Про відмову позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Зобов`язати Станіславську сільську раду Білозерського району Херсонської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.09.2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 1,8442 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області, відповідно до графічних матеріалів, на яких зазначено бажане розташування земельної ділянки, з урахуванням висновків, викладених у даній постанові.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області (75051, Херсонська область, Білозерський район, с. Станіслав, вул. Свободи, 15, код ЄДРПОУ 04401492) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер коду облікової картки платника НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Шляхтицький О.І.   Єщенко О.В.