ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/4336/19	Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М. 	
Провадження № 22-ц/817/1082/20 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 351000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючого - Гірський Б.О. 
Суддів -  Бершадська Г. В., Ходоровський М. В., 
за участю секретаря - Панькевич Т.І.,
заявниці ОСОБА_1  

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/4336/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2020 року, постановлену суддею Грицай К.М., у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа боржник ОСОБА_2 , на бездіяльність державних виконавців Арцизького районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною скаргою.
Скарга мотивована тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 в розмірі 2027,00 грн., починаючи з 20.02.2019 р., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Боржник рішення суду не виконує у зв`язку з чим утворилась заборгованість, у розмірі 31 246,93 грн.
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про примусове виконання вказаного рішення до Арцизького районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Зазначила, що державним виконавцем не вживається будь-яких заходів щодо примусового стягнення аліментів з боржника.
Просила суд визнати бездіяльність державних виконавців Арцизького районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) протиправною; зобов`язати державних виконавців здійснити заходи, визначені законом для максимального і швидкого виконання рішення суду, зокрема: провести опис майна боржника; вилучити майно боржника (мисливську зброю, речі домашнього вжитку, тощо); реалізувати майно боржника для погашення боргу; за рішенням суду нарахувати пеню за кожен день прострочення несплати аліментів; підготувати відповідні документи та направити подання в поліцію про притягнення боржника до кримінальної відповідальності; здійснити інші дієві та результативні заходи для повного і швидкого виконання рішення суду.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2020 року у задоволенні скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою її скаргу задовольнити, посилаючись на неналежне вивчення та аналіз судом доказів у справі, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що 02.03.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24.06.2019 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .. 
Вона неодноразово зверталася із заявами та скаргами в державну виконавчу службу та Міністерство юстиції України, оскільки аліменти боржником самостійно не сплачуються та стягнення в примусовому порядку не відбувається. ОСОБА_2 не внесений до Єдиного реєстру боржників та відсутній арешт на майно боржника, що дозволяє останньому користуватись усіма благами цивілізації, а саме: мисливською зброєю та автомобілями, які знаходяться у його власності.
Зазначає, що у відповідності до вимог ст.71 ЗУ “Про виконавче провадження” державний виконавець повинен винести мотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника: у праві виїзду за межі України; у праві керування транспортними засобами; у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, а також у праві полювання.
Вважає, що при здійсненні виконавчого провадження наявні правопорушення законодавства, які проявляються у протиправній бездіяльності органу ДВС.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано.
       У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу в її межах, посилаючись на доводи, викладені в ній.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника цивільного процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.
       Згідно статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
       В силу вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2027,00 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.02.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття.
       02.03.2020 року в.о. начальника відділу Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райновою В.Л. відкрито виконавче провадження №61431350 про примусове виконання виконавчого листа №607/4336/16, який видано 29.06.2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області (а.с.57).
       02.03.2020 року державним виконавцем здійснено виклик боржника ОСОБА_2 (а.с.147-148).
       Згідно розрахунку, заборгованість по сплаті аліментів станом на 27.05.2020 року складає 32 704,25 грн. (а.с.136).
       27 травня 2020 року державним виконавцем Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дімітровим Д.Ю., в межах вказаного виконавчого провадження, винесено постанову ВП №61431350 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами (а.с.139-140).
       Постановою цього ж державного виконавця від 27.05.2020 року встановлено тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с.141-142).
       Також цим державним виконавцем винесено постанови від 27 травня 2020 року, якими тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України (а.с. 143-144) та накладено штраф в розмірі 5 498,29 грн. в користь держави (а.с.145-146).
       Крім того, 27.05.2020 року постановами державного виконавця накладено арешт на грошові кошти та все нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , в тому числі на квартиру по АДРЕСА_1 (а.с.149-154).
       З відповіді Управління забезпечення примусового виконання в Одеській області № Й-826-10/Н-01 від 15.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 пенсію не отримує; відомості щодо працевлаштування за трудовими чи цивільно-правовими договорами та про останнє місце роботи відсутні; на обліку в органах фіскальної служби не перебуває; відомості про реєстрацію за ним транспортних засобів відсутні та нерухоме майно за ОСОБА_2 не зареєстровано (а.с.93-94).
       Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено факт бездіяльності державного виконавця та останнім не було порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутні правові підстави для задоволення скарги.
       Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи та дано їм належну правову оцінку.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.
Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ст.48 ЗУ “Про виконавче провадження” звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
       Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
       У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
       Згідно ч.1 ст.71 ЗУ “Про виконавче провадження” порядок стягнення аліментів визначається законом.
Відповідно до ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Згідно вимог ч. 11 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.
Частиною 2 статті 76 вказаного Закону визначено, що за наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2020 року державний виконавець Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дімітров Д.Ю., встановивши, що за боржником рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, розмір якої перевищує сукупну суму відповідних платежів за шість місяців, у відповідності до вимог ст.71 ЗУ “Про виконавче провадження”, виніс ряд постанов, а саме: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії відносно ОСОБА_2 до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Доводи ж заявниці ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції зводились лише до того, що дії державних виконавців не дали результату, оскільки заборговані боржником кошти в її користь не стягнуто і в цьому вона вбачає бездіяльність державних виконавців.
Враховуючи вищенаведене, державний виконавець, відповідно до вимог закону, виконує рішення суду, яке набрало законної сили, тому правових підстав для визнання противправною бездіяльності державних виконавців Арцизького районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) суд апеляційної інстанції не вбачає.
Суд першої інстанції, на підставі належно оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та вимог Закону України “Про виконавче провадження” та вжив усіх, передбачених цим Законом, заходів щодо примусового виконання рішення суду.
Щодо доводів апелянтки про незвернення державного виконавця до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення боржником, то суд апеляційної інстанції вважає, що державний виконавець виконав передбачений ч.11 ст.71 ЗУ “Про виконавче провадження” обов`язок і роз`яснив заявниці право на звернення до органів досудового розслідування із відповідною заявою.
Також не заслуговують на увагу та є безпідставними твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 як боржника не внесено до Єдиного державного реєстру боржників, оскільки спростовуються наявною в матеріалах справи інформацією з Єдиного реєстру боржників від 05.06.2020 року (а.с. 96).
       Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України»).
       При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення ЄСПЛ у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
       Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
       Апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законою та обґрунтованою, порушень норм матеріального чи процесуального права судом не допущено. Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в апеляційного суду відсутні.
       Судові витрати, у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід покласти на сторони в межах сум, ними понесених.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2020 року залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах сум, ними понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 29 грудня 2020 року.

Головуючий                                                                Гірський Б.О.

Судді:                                                                        Бершадська Г.В.
                                                                               Ходоровський М.В.