ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" грудня 2020 р.           Справа№ 911/1628/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коротун О.М.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Майданевича А.Г. 
 
за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,
за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 21.12.2020

за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕШ ЛТД» та Приватного навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа 1-го ступеня Дошкільний навчальний заклад» «ХЕППІ ЛЕНД»
на рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2020 (повний текст складено 09.10.2020)

у справі № 911/1628/20 (суддя - Чонгова С.І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕШ ЛТД»
до Приватного навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа 1-го ступеня Дошкільний навчальний заклад» «ХЕППІ ЛЕНД»
про стягнення 514 215, 00 грн,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи
У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФРЕШ ЛТД» (далі - ТОВ «ФРЕШ ЛТД») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа 1-го ступеня Дошкільний навчальний заклад» «ХЕППІ ЛЕНД» (далі - НВК «ХЕППІ ЛЕНД») про стягнення 514 215, 00 грн за договором оренди приміщення.
Позовні вимоги про стягнення заборгованості за оренду обґрунтовані тим, що відповідно до виставлених за договором рахунків та актів відповідач за період з 01.09.2019 по 29.05.2020 фактично спожив послуги з оренди на загальну суму 514 215, 00 грн, однак не сплачував позивачу орендну плату, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Київської області від 05.10.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю. У задоволенні вимог відповідача - НВК «ХЕППІ ЛЕНД» про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 102 421, 00 грн відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що для підтвердження наявності договірних відносин з оренди приміщень за спірним договором позивач не надав оригіналу договору, актів приймання-передачі спірних приміщень, доказів реєстрації спірної оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рахунків та податкових підтверджень нарахування орендних платежів. Позивачем також не надано підтверджень щодо його звернень та/або порушення кримінальної справи щодо викрадення документів.
Також суд першої інстанції вказав, що посилання позивача щодо самовільної перебудови відповідачем приміщення без відома позивача також не підтверджено документально. А тому суд дійшов висновку про недоведеність факту оренди приміщення за спірним договором.
Відмовляючи у задоволенні вимог відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять договору про надання правової допомоги та доказів фактичної сплати відповідачем винагороди адвокату в сумі 102 421, 00 грн (платіжного доручення, банківської виписки тощо), а тому підстави для покладення витрат на професійну правничу допомогу адвоката на позивача відсутні.
3. Надходження апеляційних скарг на розгляд Північного апеляційного господарського суду
У жовтні 2020 року НВК «ХЕППІ ЛЕНД» звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2020 в частині відмови в задоволенні вимог відповідача про стягнення витрат на правничу допомоги у розмірі 102  421, 00 грн та ухвалити у вказаній частині нове, яким стягнути вказані витрати з позивача на користь відповідача
Також, не погоджуючись з ухваленим рішенням, ТОВ «ФРЕШ ЛТД» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2020 повністю та ухвалити нове рішення - про повне задоволення позову. Також скаржником заявлено клопотання про виклик свідка, яке мотивоване тим, що така особа може підтвердити обставини, що викладені у позові. Скаржником також до апеляційної скарги було долучено нові докази (копія листа Ірпінського відділу поліції ГУНП у Київській області від 22.10.2020, копія листа ТОВ «БТІ ПЛЮС» від 29.10.2020, копія технічного паспорту на приміщення № 80 в будинку № 2д по вулиці Лермонтова в м. Ірпені від 29.10.2020).
Ухвалами суду апеляційної інстанції від 10.11.2020 було відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ТОВ «ФРЕШ ЛТД» та НВК «ХЕППІ ЛЕНД», встановлено учасникам справи строк для подачі відзивів та заяв. Справу призначено до розгляду на 09.12.2020.
01.12.2020 на адресу суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача з доказами надсилання іншій стороні та в строк, встановлений судом. До відзиву було долучено нові докази (копія листа ГУ Національної поліції в Київській області Ірпінський відділ поліції від 09.09.2020 №9152/109/1007/01-2020).
09.12.2020 розгляд справи не відбувся у зв`язку з участю головуючого судді (судді-доповідача) - Коротун О.М. у роботі круглого столу. Розгляд справи призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.12.2020, про що повідомлено учасників справи.
21.12.2020 у судове засідання з`явилися представники сторін - позивача та відповідача.
На обговорення сторін поставлено клопотання позивача про виклик свідка та питання наданих сторонами нових доказів. Представник позивача підтримав заявлене клопотання про виклик свідка, зазначивши, що він може надати пояснення з приводу перепланування приміщення відповідачем та наполягав на долучені нових доказів. Представниця відповідача заперечила проти задоволення клопотання про виклик свідка, оскільки таке не відповідає вимогам ст. 89 ГПК України та проти долучення позивачем нових доказів, оскільки такі подано з пропуском строку. У разі якщо суд не прийме до розгляду нові докази, подані позивачем, відповідач не наполягає на розгляді поданих ним нових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.
В силу приписів ст. 88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.
Вимоги наведеної норми не було виконання заявником ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, що унеможливлює застосуванні норми ст. 89 ГПК України (щодо виклику свідка), оскільки виклик свідка відбувається у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти. Однак, за відсутності самої заяви свідка у суду відсутні підстави вважати що вона суперечить будь-яким доказам у справі. До того ж, позивачем не було дотримано строків звернення з відповідним доказом та клопотанням. А тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про виклик свідка на підставі ст. 87 - 89, 269 ГПК України, про що постановив усну ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання. 
Що стосується поданих учасниками справи нових доказів, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Порядок подання доказів унормовано ст. 80 ГПК України, відповідно до ч. 1 - 4 якої учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
В силу ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Порядок поновлення процесуальних строку визначений ст. 119 ГПК України.
Надаючи нові докази до суду апеляційної інстанції, сторони не заявили в установленому судом порядку та строк клопотання про поновлення строку для подання таких доказів. При цьому сторонами не наведено підстав, які б свідчили про об`єктивну неможливість отримати такі докази завчасно або ж у разі такої неможливості звернутися з клопотаннями про продовження строку для їх подачі або витребування до суду першої інстанції. А тому, враховуючи приписи ст. 80, 81, 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що подані нові докази не можуть бути прийняті судом та залишаються без розгляду, про що постановлено усну ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги позивача заперечив та просив відмовити в її задоволенні, підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.
4. Вимоги апеляційних скарг та короткий зміст наведених у них доводів
4.1. Апеляційна скарга ТОВ «ФРЕШ ЛТД»
ТОВ «ФРЕШ ЛТД» в апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з огляду на таке.
Скаржник зазначає, що між ним та відповідачем раніше існували довірчі відносини, однак на початку 2020 між власниками сторін виник спір щодо передачу в оренду приміщень, після чого було виявлено втрату майже всіх оригіналів документів. Підтвердженням факту укладення договору, на переконання сторони, є звернення до органів Національної поліції. 
Також скаржник вказує, що відповідач фактично користувався нерухомим майном за договором оренди та здійснив перепланування приміщень, що підтверджується технічною інвентаризацією.
4.2. Апеляційна скарга НВК «ХЕППІ ЛЕНД»
НВК «ХЕППІ ЛЕНД» в апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 102  421, 00 грн з огляду на таке.
Так, на переконання скаржника, з аналіз норми ст. 126 ГПК України вбачається, що особа, яка заявляє відповідні витрати на професійну правничу допомогу, повинна надати детальний опис послуг, що надаватимуться адвокатом в ході розгляду справи, з чітко визначеним розміром оплати таких послуг, які погоджені адвокатом і клієнтом у договорі про надання правової допомоги, і можуть бути оплачені клієнтом в будь-який момент розгляду справи (наприклад, з поданням першої заяви, або за результатами розгляду справи в суді та прийняття рішення по справі).
Відповідач зазначає, що ним було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у відзиві на позов, які сторона понесла та очікує понести, чим виконав вимоги ст. 165 ГПК України щодо необхідного переліку документів, які має надати сторона на підтвердження понесених судових витрат.
Також скаржник вказує, що обов`язок щодо доказування необґрунтованості заявлених відповідачем до відшкодування суми оплати послуг адвоката покладено на позивача, проте, жодних обґрунтованих клопотань щодо зменшення чи не співмірності заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу від позивача не надходило.
5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та пояснень
01.12.2020 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача з доказами надсилання іншим учасниками та в строк, встановлений судом. відзив прийнято до розгляду в порядку ст. 263 ГПК України.
Відповідач зазначає, що у випадку, якщо позивач не надасть до суду оригіналу договору оренди приміщення б/н від 29.05.2019, укладеного між ТОВ «ФРЕШ ЛТД» та НВК «ХЕППІ ЛЕНД», то такий доказ не може бути прийнятий судом до уваги. При цьому сторона наголошує на тому, що такий договір ніколи не укладався.
Також сторона зазначає, що відкриття кримінального провадження не є підтвердженням наявності факту вчинення злочину. А тому доводи позивача щодо наявності договору не відповідають дійсності.
Відповідач акцентує увагу, що позивачем не було надано жодного належного доказу на підтвердження факту укладення договору та його виконання, зокрема. Актів приймання-передачі майна в оренду, виставлених рахунків, тощо. До того ж, відповідач зазначає, що позивач заявив до стягнення заборгованість за період з 01.09.2019 по 29.05.2020, однак позивач за весь цей час жодного разу не виставляв претензій до відповідача.
6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано надано копію примірника договору оренди приміщення б/н від 29.05.2019, згідно з яким орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування нежитлове приміщення № 80, загальною площею 380, 9 кв. м., що знаходиться в будинку за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Лермонтова, 2Д, корп. 1 (далі - «Приміщення, або орендоване майно») (п. 1 договору).
Згідно з п. 1.2 договору приміщення надається для використання орендарем для здійснення діяльності початкової шкоди.
Відповідно до п. 1.3 договору приміщення належить власнику на праві приватної власності.
Даний договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 29.05.2020 (п. 2.1 договору).
Відповідно до п. 3.1., 3.2. щомісячна орендна плата складає 57 135, 00 грн (із розрахунку 150 грн / 1 кв. м.). Орендар сплачує орендну плату орендодавцю до 30 числа поточного місяця, на розрахунковий рахунок орендодавця, починаючи з вересня 2019 року.
Водночас, відповідач заперечує щодо наявності відносин за цим договором та зазначає, що вказаний договір між сторонами не укладався. Договірні відносини за вказаною адресою відповідач має з іншою особою.
Позивач зазначав, що оригінал спірного договору оренди у нього було викрадено. Зокрема, сторона стверджувала про дружні відносини з відповідачем, однак, після конфлікту між сторонами виник спір щодо сплати орендної плати.
ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ
7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом встановлення є, по-перше, доведення факту наявності або ж відсутності договірних правовідносин між сторонами у справі та, по-друге, в залежності від такої обставини, - вирішення питання щодо суті позовних вимог про наявність підстав для стягнення заборгованості, по-третє, покладення витрат на правничу допомогу.
Щодо доводів апеляційної скарги ТОВ «ФРЕШ ЛТД»
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в силу ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).
Частиною 1 ст. 79 ГПК України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Для підтвердження наявності договірних відносин з оренди приміщень за спірним договором позивач не надав оригіналу договору, актів приймання-передачі спірних приміщень, а також будь-яких інших належних доказі, у тому числі, реєстрації спірної оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рахунків та податкових підтверджень нарахування орендних платежів, доказів часткової сплати стороною орендних платежів, тощо.
Тобто позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту наявності договірних відносин між сторонами у справі. При цьому в апеляційній скарзі сторона зазначає про викрадення оригіналу договору оренди нерухомого майна. А тому, за умови добросовісності ведення господарської діяльності та обачності у сторони (як сторони договору оренди) мали зберігатися і інші документи на підтвердження факту договірних правовідносин між сторонами, що б могло свідчити про вірогідність договірних відносин з оренди спірного приміщення.
Крім того, господарська діяльність передбачає обов`язок суб`єкта господарювання сплачувати податки з отриманого прибутку, яким у даному випадку мала виступати орендна плата. За вказаними документами міг звернутися сам позивач до органів фіскальної служби. Однак такі документи відсутні в матеріалах справи. А тому доводи скаржника про наявність договірних правовідносин між сторонами відхиляються як безпідставні.
Посилання скаржника щодо самовільної перебудови відповідачем приміщення без відома позивача також відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки такі обставини не змінюють факту недоведення наявності договірних правовідносин між сторонами. При цьому надані стороною докази не прийнято судом до розгляду з огляду на недотримання стороною порядку та строків подачі таких доказів.
Усні доводи позивача щодо необхідності встановлення судом апеляційної інстанції факту користування (навіть позадоговірне) спірним приміщенням не входить в предмет та межі перегляду з огляду на приписи ст. 269 ГПК України тане було підставою позову в даній справі. Водночас, сторона не обмежена в праві в загальному порядку звернутися з іншим позовом з таких підстав.
За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Господарського суду Київської області про недоведеність факту оренди приміщення за спірним договором, а отже вимоги позивача про стягнення суми орендної плати за вказаним договором задоволенню не підлягають, відповідно, і не підлягає до задоволення апеляційна скарга.
Щодо доводів апеляційної скарги НВК «ХЕППІ ЛЕНД»
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу (п. 3 прохальної частини відзиву на позов). У тексті самого відзиву сторона зазначає, що сторонами було погоджено попередній (орієнтовний) розрахунок гонорару за надання професійної правничої допомоги у справі та наведено вид робіт, послуг, кількість годин, загальну вартість робіт, яка склала 102  421, 00 грн.
Так, на підтвердження факту отримання послуг адвоката відповідачем надано, зокрема, ордер серія ЗП №127263 від 23.06.2020, ордер серія ЗП № 127352 від 01.07.2020.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
В силу ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Норма ч. 3 ст. 126 ГПК України також передбачає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Аналіз наведеної норми свідчить, що поряд з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України) сторона зобов`язана надати сам договір про надання правничої допомоги, оскільки саме на підставі його умов і визначається розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).
А тому посилання скаржника на те, що в разі заявлення вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу до обов`язку сторони входить надання лише детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є безпідставними. До того ж, суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника, що такий опис робіт має бути детальним і хоча норми процесуального права не містять вимог до самої форми такого детального опису, він має відповідати загальним вимогам до відповідного документу про надання послуг правової допомоги. Натомість відзив містить лише погоджений попередній (орієнтовний) розрахунок гонорару по справі, а не сам детальний опис робіт (наданих послуг). Відповідно, стороною не було виконано ані вимог п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України, ані вимог ч. 3 ст. 126 ГПК України.
При цьому в силу ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Однак, матеріали справи не містять доказів надання відповідачем відповідних документів на підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу як до судових дебатів, так і протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Негативні наслідки щодо ненадання відповідних доказів покладаються на відповідну сторону. Долучення до апеляційної скарги копії договору № 3 про надання правничої (правової) допомоги від 23.06.2020, додаткової угоди №1 від 24.06.2020, акту приймання-передачі наданих послуг № 1/1 від 29.10.2020, квитанції від 29.10.2020 не може вважатися дотриманням норми ст. 129 ГПК України з огляду на те, що стороною пропущено строк на вчинення відповідних дій. Клопотання про поновлення строку для надання таких доказів стороною не заявлялося. А твердження щодо передчасності висновку суду першої інстанції не нівелює обов`язку апелянта на виконання як своїх обов`язків, так і вимог абзацу 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України про необхідність зробити до судових дебатів заяву про надання відповідних документів протягом п`яти днів.
Жодних посилань (заяв) сторони про те, що докази будуть надані стороною в п`ятиденний строк матеріали відзиву та справи не містять. Апеляційна скарга не спростовує викладеного. А доводи скаржника про те, що суд першої інстанції в порядку ч. 4 ст. 74 ГПК України повинен був (у разі сумнівів) витребувати у відповідача відповідні докази або не приймати рішення (чим надати відповідачу можливість звернутися до суду із заявою про винесення додаткового рішення) не ґрунтуються на вищенаведених нормах процесуального права щодо обов`язку сторони про самостійну подачу таких доказів або відповідної заяви в розумінні абзацу 2 ч. 8 ст. 129, ст. 221 ГПК України.
Однак, як вірно з`ясовано судом першої інстанції, матеріали справи не містять договору про надання правової допомоги та будь-яких інших доказів, зокрема, платіжного доручення, банківської виписки тощо, так і власне детального опису робіт (наданих послуг), а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для покладення витрат на професійну правничу допомогу адвоката на позивача відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Ані відзив сторони, ані апеляційна скарга не містить зазначення таких поважних причин. Як встановлено судом апеляційної інстанції, жодних заяв сторони до судових дебатів щодо поважності причин неможливості подання до закінчення судових дебатів відповідних доказів, зокрема, договору матеріали справи не містять. Тому доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються судом апеляційної інстанції із застосуванням спеціальної норми процесуального права (ст. 221 ГПК України) щодо передчасності ухвалення судом рішення щодо судових витрат та можливості ухвалення додаткового рішення у такому випадку (ч. 3 ст. 221, ст. 244 ГПК України) як безпідставні.
8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати з огляду на недоведеність відповідних обставин та відмовою відповідачу у покладення на позивача витрат на правничу допомогу з огляду на недотримання стороною вимог процесуального права.
Таким чином, на підставі ст. 2, 4, 126, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційних скарг у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
9. Судові витрати
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги позивача по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.
Законом не передбачено сплата судового збору за оскарження рішення суду в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, а тому відповідачу роз`яснюється його право на повернення судового збору у порядку, визначеному Законом України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕШ ЛТД» на рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2020 у справі № 911/1628/20 - залишити без задоволення.
2. Апеляційну скаргу Приватного навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа 1-го ступеня Дошкільний навчальний заклад» «ХЕППІ ЛЕНД» на рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2020 у справі № 911/1628/20 - залишити без задоволення.
3. Рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2020 у справі № 911/1628/20 - залишити без змін.
4. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України та в порядку ст. 286 - 291 ГПК України.
Повний текст постанови складено 22.12.2020

Головуючий суддя                                                            О.М. Коротун 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                А.Г. Майданевич