П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3082/20	
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І.О.
суддів – Стас Л.В., Шеметенко Л.П.
за участю секретаря – Скоріної Т.С.

представника апелянта, в особі КДКА Одеської області – Веселова О. В.;
позивача – ОСОБА_1 ;
представника ОСОБА_1 – Галайчук Г. С.;
третьої особи – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Веселова О. В., який є представником Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення,
за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_2 

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області (далі – КДКА Одеської області), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення №254/1/14-2/2029 від 10.03.2020 р. про притягнення його як адвоката до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що при прийнятті оскаржуваного рішення, КДКА Одеської області грубо порушила процесуальне та матеріальне право, а в деяких випадках виклала інформацію, що не відповідає дійсності.

Пояснюючи обставини неправильного застосування відповідачем норм матеріального права, зокрема, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики, позивач указував, що норми, які містяться в наведених правових актах стосуються дій адвоката при наданні правової допомоги своєму клієнту. Однак, він діяв в інтересах свого батька, на підставі генеральної довіреності, яка надавала йому права розпоряджатися його майном на власний розсуд.
На переконання позивача, дії по розпорядженню майном батька на підставі довіреності, не прирівнюється до надання правової допомоги, а відтак, він діяв не як адвокат, а як фізична особа.

Пояснюючи обставини грубого порушення відповідачем норм процесуального права, позивач указував на те, що події, за які його притягли до дисциплінарної відповідальності, мали місце більше року тому, що свідчить про невідповідність рішення КДКА Одеської області приписам ч. 2 ст. 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Також, до порушень норм процесуального права, позивач відніс розгляд КДКА Одеської області на своєму засіданні питань, які не містилися в заяві скаржника та щодо яких у нього не бралися пояснення.

Заявляючи про порушення своїх прав, ОСОБА_1 зауважив, що позбавлений права представляти свого батька, в якості адвоката у справах, де стороною є ОСОБА_2 , адже позбавлений свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області №254/1/14-2/2020 від 10.03.2020 року щодо притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців.

Приймаючи таке рішення суд керувався двома підставами.

Перша підстава це те, що всі порушення, викладені в скарзі ОСОБА_2 відбувалися більше ніж рік тому та не можуть бути підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

Друга підстава це те, що утримуючи речі ОСОБА_2 , позивач вчиняв такі дії від імені батька за генеральною довіреністю, як фізична особа, а не як адвокат, що надає правову допомогу.

Понад те, як вважав суд першої інстанції, навіть у разі і допущення ОСОБА_1 будь-яких порушень, відповідальність за ці дії має нести особа, яку він представляв. Отож, ураховуючи, що в даних правовідносинах позивач виступав виключно як фізична особа, яка діяла на користь свого батька, ці дії мають бути предметом дослідження, в межах цивільного судочинства та в межах кримінальних проваджень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, адвокат Веселов О. В. в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову адвокату ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Мотивуючи апеляцію адвокат Веселов О. В. зазначив про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що у правовідносинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 діяв як представник за довіреністю, а тому, навіть, у разі допущення ним порушень, відповідальність має нести особа, яку він представляє. Так, на переконання представника скаржника, ОСОБА_1 прийняв Присягу адвоката та взяв на себе обов`язок неухильно дотримуватися Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборчим з`їздом адвокатів 09.06.2017 р., з відповідними змінами, тобто вести високоморальний та правомірний спосіб життя не тільки у професійній сфері, а й у приватній, та підвищувати авторитет адвокатури, а не порочити його. Як відзначив представник КДКА Одеської області, така його правова позиція заснована на висновках Верховного Суду, викладених у рішенні від 04.09.2019 р. у справі №826/1520/15.
Щодо спливу строку притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, скаржник зауважив, що правопорушення у вигляді незаконного утримання особистих речей та іншого майна ОСОБА_2 є триваючим, а тому строк притягнення адвоката до відповідальності не закінчився.

Адвокат ОСОБА_1 не скористався правом подання відзиву на апеляцію.

Фактичні обставини справи.

Позивач є адвокатом, про що свідчить свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №002091, видане 02.07.2014 року на підставі рішення Одеської обласної КДКА від 23.09.2011 року №44 (т.2 а.с.41).

Матеріалами справи встановлено, що за договором кредиту від 07.08.2006 р., укладеним з Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" (правонаступник АТ "Райффазейн банк Аваль") ОСОБА_2 отримав 50  000 доларів США.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, предметом якого була, належна ОСОБА_2 на праві власності квартира АДРЕСА_1 .

Підставою для порушення дисциплінарної справи, стосовно адвоката ОСОБА_1 , стала скарга ОСОБА_2 від 30.09.2019 року, в якій наголошено наступне.

Так, ОСОБА_2 наполягав на тому, що адвокат ОСОБА_1 шляхом укладення удаваних правочинів, а саме: договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки, а також підробки документів, діючи на підставі довіреності, оформив на свого батька, належну йому на праві власності квартиру (т.2, а.с.156-161).
Так удавані правочини щодо відступлення права вимоги за іпотечним договором були укладені 24.07.2018 р. між ТОВ "Райффазейн банк Аваль" та ПАТ "Оксі Банк", того ж дня між ПАТ "Оксі Банк" та ТОВ "Укрфінанснгруп", а через два дні між ТОВ "Укрфінанснгруп" та батьком адвоката ОСОБА_1 – ОСОБА_3 .
Одним із підроблених документів, який був наданий, державному реєстратору адже без цього не могли відбутися реєстраційні дії щодо нерухомого майна, що знаходиться в іпотеці, на думку ОСОБА_2 , було повідомлення про вручення йому поштового відправлення про усунення порушень. Доказом про його підробку є відстеження поштового відправлення, відповідь АТ "Укрпошта" та наявність кримінального провадження.

Далі скаржник ОСОБА_2 указував, що адвокат ОСОБА_1 , за допомогою озброєних людей виселив із квартири його знайомих, які там тимчасово перебували та змінив вхідні замки. До того ж, ОСОБА_2 звинувачував адвоката ОСОБА_1 в тому, що він виніс з його квартири, належні йому речі, приблизно на 70  000 грн.

Перевірку інформації, викладеної в скарзі ОСОБА_2 КДКА Одеської області доручено члену дисциплінарної палати Веселову О. В., про що свідчить доручення №220/0/4-19 від 15.10.2019 року (т.2, а.с.155).

Адвокат ОСОБА_1 , надаючи пояснення та документи щодо суті питань, викладених у скарзі ОСОБА_2 , указав, що консультував батька з приводу придбання у власність квартири АДРЕСА_1 , яка була предметом іпотеки, а боржник, за кредитним договором, не виконував свої зобов`язання. З метою придбання даної квартири був укладений договір відступлення права вимоги між ТОВ "Укрфінанснгруп" та його батьком - ОСОБА_3 (т.2, а.с.186-188).

Далі, адвокат ОСОБА_1 пояснив, що 20.10.2018 р., після проведення реєстрації права власності за ОСОБА_3 , він, діючи в інтересах батька, на підставі довіреності, прибув до квартири ОСОБА_2 , та запропонував орендарям, які там знаходилися виселитися, останні на його пропозицію погодилися.

Адвокат ОСОБА_4 , провівши аналіз усіх документів, що містилися в дисциплінарній справі, стосовно адвоката ОСОБА_1 , склав довідку про наявність в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку (т.2, а.с.205-210).

18.02.2020 року, за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 , довідки, матеріалів перевірки, дисциплінарною палатою КДКА Одеської області прийнято рішення про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 та призначення для розгляду дисциплінарної справи на 10.03.2020 року (т.2, а.с.213-217).

Розглядаючи дисциплінарну справу, стосовно позивача, КДКА Одеської області одностайно вирішила притягнути його до дисциплінарної відповідальності, у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю, строком на шість місяців, про що, 10.03.2020 року, прийнято відповідне рішення (т.2 а.с.242-248).

Дане рішення було прийняте за результатами дослідження доводів скарги, письмових та усних пояснень адвоката ОСОБА_1 та скаржника, наданих письмових доказів та відеозапису засідання ВККС та громадської ради Міжнародних експертів, яка розглядала кандидатуру ОСОБА_1 на посаду судді апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
В оскаржуваному рішенні КДКА Одеської області встановила, що ОСОБА_1 приймав участь у виселенні орендарів, які проживали в квартирі ОСОБА_2 .
За твердженням ОСОБА_1 , на засіданні комісії, він це робив від імені батька на підставі довіреності на розпорядження майном.
Надаючи оцінку таким діям ОСОБА_1 , комісія дійшла висновку, що виселення відбулося без судового рішення та без участі представників державної виконавчої служби, без належного повідомлення володаря квартири, в порушення встановленого законом порядку.
До того ж було встановлено, що в квартирі ОСОБА_2 залишились його особисті речі, меблі, побутова техніка, усього на суму приблизно 70  000 грн. точніше, останній, визначитися не може, оскільки не має доступу до квартири та речей.
Перелічене особисте майно ОСОБА_2 продовжує перебувати у вказаній квартирі та утримується адвокатом Федяєвим С. В. та його батьком.

Також КДКА Одеської області дослідила обставини оскарження ОСОБА_2 в судовому порядку договорів уступки прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, укладеним між ТОВ ФК «Укрфінансгруп» та ОСОБА_3 

КДКА Одеської області, оцінюючи поведінку адвоката ОСОБА_1 у наведених правовідносинах, дійшла висновку про порушення, останнім, положення ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла, ст. 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що зобов`язує адвоката дотримуватися Присяги адвоката та Правил адвокатської етики.
Так, в оскаржуваному рішенні КДКА Одеської області відзначено, що адвокатом ОСОБА_1 були порушені Правила адвокатської етики, а саме: п.1 ст. 4, п.п. 1, 3 ст. 7, п.п. 1,3 ст. 12, ст.ст. 14, 19, 25.

Під час обрання КДКА Одеської області виду дисциплінарного стягнення, поведінка адвоката ОСОБА_1 кваліфікувалася за приписами п.3 ч.2 ст.31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як одноразове грубе порушення правил адвокатської етики.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Позаяк законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється в межах доводів та вимог апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що дослідженню підлягають доводи скаржника щодо участі адвоката Федяєва С. В. у незаконному виселенні ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 , у позбавленні права колишнього власника користуватися майном, у незаконному заволодінню та подальшому утриманні майна колишнього власника квартири.
На переконання адвоката ОСОБА_4 , дане правопорушення є триваючим, оскільки продовжувалося до 15.01.2020 р., тобто до опису майна державним виконавцем, а після того, як наведений акт опису був скасований, наведене правопорушення триває до теперішнього часу.

Суд першої інстанції, розглядаючи наведені доводи, визнав, що дані обставини мали місце, але вважав, що в даних правовідносинах позивач виступав виключно як фізична особа, яка діяла на користь свого батька, що має бути предметом дослідження в межах цивільного або кримінального провадження.

Представник КДКА Одеської області вважаючи таку позицію суду першої інстанції помилковою, звертав увагу суду апеляційної інстанції, що Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Присяга адвоката вимагають від осіб, що прийняли присягу адвоката вести високоморальний та правомірний спосіб життя не тільки під час виконання професійних обов`язків, а й у приватному житті.

Юридична кваліфікація встановлених фактів, проведена судом апеляційної інстанції, свідчить про обґрунтованість наведених доводів апеляції, зважаючи на таке.

За приписами частини першої статті 33 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 34 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
Дисциплінарним проступком адвоката є, зокрема,  порушення Правил адвокатської етики
Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватись до адвоката за вчинення ним дисциплінарного проступку наведені у частині першій статті 35 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та полягають у: 1) попередженні; 2) зупиненні права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавленні права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключенні з Єдиного реєстру адвокатів України.
Частиною першою статті 41 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.
Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 32 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі порушення присяги адвоката України; систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури України.

Пункт 54 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30 серпня 2014 року №120 встановлює, що накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі: 1) порушення присяги адвоката України; 2) розголошення адвокатом відомостей, що становлять адвокатську таємницю, використання їх у своїх інтересах або в інтересах третіх осіб; 3) заподіяння протиправними діями адвоката, пов`язаними із здійсненням ним адвокатської діяльності, значної шкоди клієнту, якщо така шкода встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили; 4) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури України.

Частиною першою статті 11 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" регламентовано текст присяги адвоката: "Я, (ім`я та прізвище), урочисто присягаю у своїй адвокатській діяльності дотримуватися принципів верховенства права, законності, незалежності та конфіденційності, правил адвокатської етики, чесно і сумлінно забезпечувати право на захист та надавати правову допомогу відповідно до Конституції України і законів України, з високою відповідальністю виконувати покладені на мене обов`язки, бути вірним присязі".

Частиною четвертої статті 7 Правил адвокатської етики передбачено, що у своєму приватному житті адвокат зобов`язаний дотримуватися закону, не вчиняти правопорушень і не сприяти зумисно їх скоєнню іншими особами.

Приписами частин першої, другої статті 12 Правил адвокатської етики обумовлено, що всією своєю діяльністю адвокат повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві.
Цього принципу потрібно дотримуватись у всіх сферах діяльності адвоката: професійній, громадській, публіцистичній та інших.

Стаття 14 Правил адвокатської етики визначає підстави для надання адвокатом правової допомоги та встановлює, що адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавство України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до приписів статті 19 наведених Правил, адвокату заборонено приймати доручення, якщо результат, якого бажає клієнт, або засоби його досягнення, на яких клієнт наполягає, є протиправними, або якщо доручення клієнта виходить за межі професійних прав і обов`язків адвоката. У випадках, якщо зазначені обставини не є очевидними, адвокат має надати відповідні роз`яснення клієнту. Якщо за таких обставин не вдається узгодити з клієнтом зміну змісту доручення, адвокат зобов`язаний відмовитись від укладення договору з клієнтом. Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам. 

Згідно зі статті 25 Правил адвокатської етики адвокату категорично забороняється використовувати при виконанні доручення клієнта незаконні та неетичні засоби, зокрема, спонукати свідків до надання завідомо неправдивих показань, вдаватися до протизаконних методів тиску на протилежну сторону чи свідків (погроз, шантажу, тощо), використовувати свої особисті зв`язки (чи в окремих випадках особливий статус) для впливу прямо або опосередковано на суд або інший орган, перед яким він здійснює представництво, або захист інтересів клієнтів, використовувати інформацію, отриману від колишнього клієнта, конфіденційність якої охороняється законом, використовувати інші засоби, що суперечать чинному законодавству або цим Правилам. 

Аналіз наведених правових норм свідчить, що особа, приймаючи присягу адвоката, бере на себе зобов`язання неухильно дотримуватися Правил адвокатської етики, які, в свою чергу, регламентують підвищені, порівняно з пересічним громадянином, вимоги до її поведінки не тільки під час виконання безпосередньо професійних обов`язків, а й у приватному житті.

Позивач не заперечував проти того, що надає своєму батькові юридичні послуги як фахівець в галузі права. Так, у своїх поясненнях на адресу КДКА Одеської області він зазначив, що консультував свого батька з питань придбання, належної ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 . Також, він зазначав, що як адвокат представляв інтереси батька ОСОБА_3 в суді у справах пов`язаних з оскарженням ОСОБА_2 права набуття права власності на спірну квартиру.

На думку суду апеляційної інстанції, відсутня різниця в якому статусі (як адвокат або довірена особа свого батька) діяв ОСОБА_1 , проводячи незаконне виселення орендарів з квартири, що належала ОСОБА_2 , а також встановлюючи нові замки та перешкоджаючи власнику користуватися речами, що залишилися в його житлі.
У будь - якому випадку ОСОБА_1 є адвокатом, прийняв Присягу адвоката, а тому повинен дотримуватися Правил адвокатської етики, не тільки при здійсненні професійної діяльності, а і у своєму приватному житті, зокрема дотримуватися закону, не вчиняти правопорушень і не сприяти зумисно їх скоєнню іншими особами.

Ураховуючи допущення позивачем багатьох порушень Правил адвокатської етики, які відповідач обґрунтовано визнав грубими й такими, що підривають авторитет адвокатури, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком відповідача про порушення ОСОБА_1 у цій ситуації присяги адвоката України.
Ураховуючи приписи частини другої статті 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» такий вид стягнення як позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися як у разі порушення правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури України, так і в разі порушення адвокатом присяги, а також у випадку вчинення ним обох вказаних порушень.

З викладеного висновується, що КДКА Одеської області у цьому випадку обрала саме той вид стягнення, який передбачений Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за вчинення проступків, що поставлені у вину позивачеві.

Слушно зауважити, що стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини виробив позицію, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору.
Таку позицію щодо меж дискреції суб`єкта владних повноважень неодноразово підтримувала Велика Палата Верховного Суду (зокрема, постанови від 14 листопада 2019 року у справі № 9901/619/18 і від 04 лютого 2020 року у справі №П/9901/871/18), а також Верховний Суд, в тому числі у справі про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності №2040/7713/18, що викладена у постанові від 20 лютого 2020 року.
Досліджуючи висновки оскаржуваного рішення КДКА Одеської області, суд апеляційної інстанції не встановив довільного, нераціонального чи необґрунтованого притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Переходячи до з`ясування питання дотримання строків притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в рішенні від 09.08.2019 р. у справі № 1540/4358/18.

У цій справі Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначає, що дійсно Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не містить поняття «триваюче правопорушення» проте триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином. Відсутність у Законі України «Про адвокатуру» поняття «триваюче правопорушення» не може бути підставою для звільнення від відповідальності.
Ураховуючи, що адвокат ОСОБА_1 протягом тривалого часу, а саме: з жовтня 2018 р. своєю поведінкою чинив перешкоди у користуванні колишньому власнику житлом, не надає можливості користуватися належним йому майном, слід вважати, що дане правопорушення є триваючим і строк притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності не сплив.

Зважаючи на викладені вище аргументи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що факти вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді порушення присяги адвоката України, Правил адвокатської етики та недотримання вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у своєму приватному житті підтверджуються матеріалами дисциплінарної справи, а відтак оскаржуване рішення відповідача прийнято з дотриманням норм чинного законодавства.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення, а це, відповідно до ст. 317 КАС України, є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 308, 310, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року – скасувати.
Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення нове рішення – про відмову в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач -  суддя                                                             І.О. Турецька

суддя                                                             Л.В. Стас

суддя                                                             Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 30.10.2020 року.