П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

        21 жовтня 2020 року                                                                                                  місто Київ 
 
Єдиний унікальний номер справи 367/7592/19
Номер провадження  22-ц/824/10991/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -  Вербової І.М.,  суддів Саліхова В. В., Шахової О. В., 
 
за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,
 
вивчивши апеляційну скаргу  Семенюти Олени Юріївни в інтересах ОСОБА_2 на додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Оладько С. І. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду,
 
в с т а н о в и в :
 
У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
 
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2020 року (а.с. 54 - 55) позов задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 05 серпня 2017 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 381, розірвано.
 
 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп.
 
У лютому 2020 року Семенюта Олена Юріївна в інтересах ОСОБА_2 направила заяву про ухвалення додаткового рішення у якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн.
 
Вказана заява обґрунтована тим, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 , задоволено.
 
05 лютого 2020 року позивачем було подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів щодо понесених останньою витрат на правничу допомогу з посиланням на те, що додаткові докази щодо розміру витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
 
Так, відповідно до акту приймання-передачі за договором про надання правничої допомоги № 02/09 від 02 вересня 2019 року від 06 лютого 2020 року, адвокатське об`єднання надало, а замовник прийняв правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем були надані відповідні докази.
 
Додатковим рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30  червня 2020 року (а.с. 171-173) у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 5 000 грн., відмовлено.
 
Не погоджуючись з вищезазначеним додатковим рішенням суду, 10 липня 2020 року Семенюта Олена Юріївна в інтересах ОСОБА_2 направила апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, невірне застосування норм матеріального права, просила скасувати додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 червня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розірвано. 
 
Скаржник зазначає, що 05 лютого 2020 року через канцелярію суду останньою було подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення нею витрат на правничу допомогу.
 
Скаржник посилається на те, що 02 вересня 2019 року між нею та адвокатським об`єднанням «Старокиївське» було укладено договір № 02/09 про надання правничої допомоги відповідно до умов якого, загальна вартість послуг складає 25 000 грн. Разом з тим, згідно акту приймання-передачі за вищевказаним договором, сторони погодили, що 5 000 грн., які були сплачені ОСОБА_2 як авансовий платіж, покрив усі надані адвокатським об`єднанням послуги у межах розгляду даної справи.
 
            Скаржник зазначає, що в провадження Ірпінського міського суду Київської області перебувають дві справи сторонами у яких є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Так, надання послуг ОСОБА_2 за вказаними справами охоплюються дією одного договору № 02/09 про надання правничої допомоги від 02 вересня 2019 року загальна вартість яких становить 25 000 грн. Разом з тим, сторони вищевказаного договору погодили, що сплачений за договором аванс у розмірі 5 000 грн. охоплює вартість наданих адвокатами послуг у межах даної справи, а залишок гонорару у сумі 20 000 грн., буде сплачений адвокатському об`єднанню за результатами надання правничих послуг в межах розгляду іншої справи, що не суперечить положенням чинного законодавства України.
 
            На думку скаржника, оскільки сторонами договору про надання правничої допомоги погоджено фіксований розмір гонорару за ведення двох справ позивачем у яких виступає ОСОБА_2 , а актом приймання-передачі за договором про надання правничої допомоги від 06 лютого 2020 року підтверджено зарахування фіксованого розміру оплати у сумі 5 000 грн. саме за надання послуг у даній справі, наявні підстави для стягнення з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні  з повідомленням учасників справи.
 
12 серпня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_3 з відповідними підтвердженнями про направлення його позивачу.
 
З вказаного відзиву вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
 
На думку відповідача, клопотання про долучення доказів щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу має ознаки банкетного характеру.
 
Так, договором не визначено окремо розмір витрат на правничу допомогу у даній справі, а згідно умов договору, 5 000 грн. є авансовим платежем, проте договором не визначено за які саме послуги підлягає сплаті вказана сума. Акт приймання-передачі за договором про надання правової допомоги,  не містить вартості послуг по кожному виду правничої допомоги. 
 
Крім того, позивачем, до виходу судді в нарадчу кімнату не було заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, що є вирішальною умовою згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
У судовому засіданні представник скаржника - адвокат Семенюта О. Ю. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.
 
Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, без змін.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність  підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн. були понесені позивачем саме по справі про розірвання шлюбу. 
 
Колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
 
Судом встановлено, що 02 вересня 2019 року між АО «Старокиївське» та ОСОБА_2 укладено договір № 02/09 про надання правничої допомоги згідно п. 1.1. якого, замовник доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в питанні захисту прав та інтересів замовника у справах про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя в обсязі та на умовах передбачених цим договором.
 
Згідно п. 4.1. вказаного договору, загальна вартість послуг, передбачених п. 1.1. цього договору становить 25 000 грн. Протягом трьох робочих днів з дня укладення цього договору замовник повинен сплатити авансовий платіж у розмірі 5 000 грн.  (а.с. 43-45).
 
Згідно платіжного доручення № 141903 від 03 вересня 2019 року ОСОБА_2 сплатила на рахунок АО «Старокиївське» грошові кошти у сумі 5 000 грн., що є авансовим платежем згідно договору № 02/09 (а.с. 46).
 
З акту приймання-передачі за договором про надання правничої допомоги № 02/09 від 02 вересня 2019 року складеного 06 лютого 2020 року, вбачається, що вартість наданої правничої допомоги за період з 17 вересня 2019 року по 05 лютого 2020 року сплачена авансовим платежем від 03 вересня 2019 року та становить 5 000 грн. (а.с. 61).
 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
 
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
 
Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
 
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
 
 Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
 
Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
 
Згідно ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 
 За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
 Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
 Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
 
 У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
 
 Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Відповідно до ч. 1 ст.. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
 
Відповідно до ч.ч. 3-4, 9 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 
 
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
 
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
 
Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що 02 вересня 2019 року між АО «Старокиївське» та ОСОБА_2 укладено договір № 02/09 про надання правничої допомоги відповідно до умов якого, адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в питанні захисту прав та інтересів замовника у справах про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя в обсязі та на умовах передбачених договором. Загальна вартість послуг, передбачених п. 1.1. цього договору становить 25 000 грн. Протягом трьох робочих днів з дня укладення цього договору замовник повинен сплатити авансовий платіж у розмірі 5 000 грн.
 
Таким чином, платіж у сумі 5 000 грн., який було сплачено позивачем адвокатському об`єднанню, що підтверджується платіжним дорученням № 141903 від 03 вересня 2019 року є авансовим внеском за послуги, які надаються адвокатським об`єднанням по двом справам, а саме по справі про розірвання шлюбу та по справі про поділ майна подружжя. Разом з тим, згідно акту приймання-передачі за договором про надання правничої допомоги № 02/09 від 02 вересня 2019 року складений 06 лютого 2020 року, сторони погодили, що вартість наданої ОСОБА_2 правничої допомоги за період з 17 вересня 2019 року по 05 лютого 2020 року становить 5 000 грн., які були сплачені останньою авансовим платежем 03 вересня 2019 року. Крім того, вказаний акт містить перелік послуг, які були надані адвокатським об`єднанням ОСОБА_2 в межах розгляду даної справи, що загалом становить 5 000 грн.
 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження розміру понесених ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду саме даної справи. Крім того, колегія суддів вважає, що вказані витрати є співмірними із складністю справи та виконаною адвокатами роботою, а відтак, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
 
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Семенюти Олени Юріївни в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити. 
 
Додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 червня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, наступного змісту.
 
Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, про стягнення витрат на правничу допомогу - задовольнити.
 
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повне судове рішення складено 26 жовтня 2020 року.
 
Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова

Судді:                                                                                                           В.В. Саліхов

                       О.В. Шахова