СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р.                                                                    Справа №905/1694/19  
Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. , суддя  Склярук О.І.,
при секретарі судового засідання Стойки В.В.,
за участю представників:
позивача – не з`явився, 
відповідача – Медведєва Л.Ю., адвокат, свідоцтво ДН №5805 від 12.06.2020, ордер ДН №126652 від 19.10.2020,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вх.№2097Д/1 від 20.08.2020) на рішення Господарського суду Донецької області від 18.11.2019 у справі №905/1694/19                     (м. Харків, суддя Шилова О.М., повний тест рішення складено 25.11.2019), 
за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, 
до Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат»,                м. Часів Яр, Донецька область,
про стягнення 15225,58 грн пені, 1206,79 грн – 3% річних, - 

ВСТАНОВИЛА:
Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат», м. Часів Яр Донецької області, про стягнення 15225,58 грн пені, 1206,79 грн – 3% річних (всього 16432,37 грн).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу №Э-356/15-4147/16-ТЕ-6 від 21.12.2015.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 18.11.2019 у справі №905/1694/19 у задоволенні позову Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, до Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат», м. Часів Яр Донецької області, про стягнення 15225,58 грн пені, 1206,79 грн – 3% річних – відмовлено. Судові витрати покладено на позивача.
Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти дану апеляційну скаргу до провадження, скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 18.11.2019 у справі № 905/1694/19 та прийняти нове, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ щодо заявлених сум пені, 3% річних задовольнити у повному обсязі. Відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
В обґрунтування своєї позиції по справі позивач вказує на наступне:
- виходячи з аналізу положень Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», учасниками процедури врегулювання заборгованості (яка включає у себе і списання заборгованості) є теплопостачальні та теплогенеруючі підприємства, включені до реєстру. Матеріали справи не містять належних доказів включення відповідача до реєстру, а відтак застосування ч. 3 ст. 7 Закону є неправомірним;
- Верховний Суд у справі №908/3211/16 дійшов до висновків щодо правильного застосування ч. 3 ст. 7 Закону у подібних правовідносинах (однією з обов`язкових підстав для застосування до спірних правовідносин приписів Закону є включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання за спожиті енергоносії). 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 апеляційну скаргу АТ «НАК «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Донецької області від 18.11.2019 у справі № 905/1694/19 залишено без руху. Встановлено апелянту 10-денний строк, з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги. Роз`яснено апелянту, що неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки передбачені статтями 174, 260, 261 ГПК України.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 поновлено апелянту строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою у справі №905/1694/19. Відповідачу встановлено строк до 12.10.2020, протягом якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів апелянту. Призначено справу до розгляду на 19.10.2020. Запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Повідомлено, що неявка представників учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не перешкоджає розгляду справи.
Від Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№9554 від 06.10.2020), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - без змін. 
В обґрунтування своєї позиції по справі відповідач вказує на те, що право не нараховувати неустойку, інфляційні втрати, три відсотки річних не ставиться у залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Заборгованість була погашена відповідачем в сумі 732716,93 грн до набрання чинності Законом, а тому з урахуванням положень ч. 3 ст. 7 Закону нарахування позивачем спірних сум є безпідставним. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.10.2020, у зв`язку із лікарняним судді Слободіна М.М. призначено справу №905/1694/19 до розгляду на 04.11.2020.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.11.2020, у зв`язку з відпусткою судді Слободіна М.М. для розгляду справи №905/1694/19 визначено наступний склад колегії суддів: суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М., суддя Склярук О.І.
За змістом ч.14 ст.32 Господарського процесуального кодексу України означена зміна складу суду зумовлює новий відлік визначеного ст.273 цього Кодексу процесуального строку розгляду апеляційної скарги.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 оголошено перерву у розгляді справи №905/1694/19 до 26.11.2020. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою. Попереджено учасників процесу, що у разі неявки представників з належним чином оформленими повноваженнями, справа може бути розглянута за наявними в ній документами.
У судовому засіданні 26.11.2020 представник відповідача заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Донецької області від 18.11.2019 у справі №905/1694/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Як вбачається з матеріалів справи, ухвала від 04.11.2020 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення була отримана представниками учасників провадження у справі – 09.11.2020 та 10.11.2020, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень. 
Таким чином, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи шляхом надіслання копій ухвал про призначення справи до розгляду на юридичні адреси учасників справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.
Представник відповідача в судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 26.11.2020 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення суду – залишити без змін.
Колегія суддів, заслухавши пояснення уповноваженого представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2015 Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Публічне акціонерне товариство «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (Споживач, відповідач) уклали Договір постачання природного газу №Э-356/15-4147/16-ТЕ-6 (далі – Договір) (т.1, а. с.13-20).
Згідно з п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №226 від 06.03.2019 «Деякі питання акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» змінений тип Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України». Таким чином, Постачальником за Договором є позивач у даній справі.
Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов`язався передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач – прийняти та оплатити цей газ на умовах Договору.
Згідно з п.1.2. Договору газ, що постачається за Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.
За Договором може бути поставлений газ власного видобутку (газ, видобутий на території України) та/або імпортований газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений Постачальником на митну територію України (п.1.3. Договору в редакції Додаткової угоди №2 від 29.01.2016) (т.1, а. с. 23).
За умовою п.2.1. Договору в редакції Додаткової угоди №3 від 31.03.2016 (т.1, а. с. 24-26) Постачальник передає Споживачу з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) газ обсягом до 331,800тис.куб.м.; з 01.04.2016 по 30.04.2016 (включно) газ обсягом до 13,5тис.куб.м. 
Відповідно до п. 6.1. оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
За змістом п. 6. Додаткової угоди №3 від 31.03.2016 (т.1, а. с.24-26) з 01.04.2016 остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також Договором (п. 8.1. Договору).
Згідно з п. 8.2. Договору у разі невиконання Споживачем п. 6.1 Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Сторони домовились про те, що строк, в межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у п`ять років (п. 10.3. Договору).
Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 до 31.04.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення (п.12. Договору в редакції Додаткової угоди №3 від 31.03.2016) (т.1, а.с.24-26).
Додатковою угодою №1 від 31.12.2015 (далі – Додаткова угода №1; т.1, а. с.21-22) сторони домовлялись про зміну ціни на газ. Додаткова угода №1 набрала чинності з дати її підписання сторонами і розповсюдила свою дію на правовідносини, що виникли з 01.01.2016.
Додаткова угода №2 від 29.01.2016 (далі – Додаткова угода №2; т.1, а. с.23) про викладення п.1.3. Договору в новій редакції набрала чинності з дати її підписання сторонами і розповсюдила свою дію на відносини, що фактично склалися з 01.01.2016.
Додатковою угодою №3 від 31.03.2016 (далі – Додаткова угода №3; т.1, а.с.24-26) сторони домовлялись про зміну ціни на газ та викладення окремих пунктів Договору в новій редакції. Додаткова угода №3 набрала чинності з дати її підписання сторонами і діяла з 01.04.2016, а в частині пунктів 4, 7-9 розповсюдила свою дію на відносини, що фактично склалися з 01.01.2016.
Договір та Додаткові угоди №1, №2 та №3 до нього підписані представниками обох сторін та скріплені їхніми печатками.
Актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016, 30.04.2016 (т.1, а. с.27-30) підтверджується, що відповідач на підставі Договору прийняв від позивача у січні – квітні 2016 року природний газ в обсязі 9366,43 тис.куб.м. загальною вартістю 732716,93 грн виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.
Акти підписані без зауважень і скріплені печатками Продавця, Покупця та Газорозподільної організації.
На підтвердження дат надходження та сум оплат за поставлений газ позивач надав банківські виписки (т.1, а. с.44-126), з яких вбачається, що остаточний розрахунок за поставлений у січні – квітні 2016 року природний газ Споживач здійснив 26.09.2016.
Факт оплати спожитого у січні – квітні 2016 року природного газу із простроченням не заперечується відповідачем під час розгляду даного спору, однак відповідач у відзиві на позовну заяву наполягає на тому, що заборгованість за вказаний період погашена у строк до 30.11.2016 – а отже, на правовідносини сторін розповсюджується дія Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе за п. 6.1, п. 8.2. Договору зобов`язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 15225,58 грн пені за прострочення оплати отриманого у січні – квітні 2016 року газу, нарахованої на заборгованість за:
- січень 2016 року – в сумі 2243,01 грн за період 16.02.2016 – 25.02.2016,
- лютий 2016 року – в сумі 2687,41 грн за період 15.03.2016 – 30.03.2016,
- березень 2016 року – в сумі 8398,38 грн за період 26.04.2016 – 25.08.2016,
- квітень 2016 року – в сумі 1896,78 грн за період 26.05.2016 – 25.09.2016,
а також на підставі приписів ст.625 Цивільного кодексу (далі – ЦК) України позивач просить стягнути з відповідача 1206,79 грн – 3% річних, нарахованих на заборгованість за:
- січень 2016 року – в сумі 152,92 грн за період 16.02.2016 – 25.02.2016,
- лютий 2016 року – в сумі 183,24 грн за період 15.03.2016 – 30.03.2016,
- березень 2016 року – в сумі 698,01 грн за період 26.04.2016 – 25.08.2016,
- квітень 2016 року – в сумі 172,62 грн за період 26.05.2016 – 25.09.2016.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент набрання чинності Законом №1730-VIII заборгованість за газ за Договором №Э-356/15-4147/16-ТЕ-6 від 21.12.2015 була погашена. Застосування приписів ч.3 ст.7 Закону №1730-VIII (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом, а отже відмовив у задоволенні позову Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, до Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат», м.Часів Яр Донецької області, про стягнення 15225,58грн пені, 1206,79грн – 3% річних.
Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 611, 612 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.
Відповідно до 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з позовної заяви, Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», у відповідності до вищенаведених норм чинного законодавства та п. 8.2 Договору нараховано 15225,58 грн пені та 1206,79 грн - 3% річних.
30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.
Метою цього Закону є поліпшення фінансового становища теплопостачальних підприємств життєзабезпечення, запобігання їхнього банкрутства, забезпечення фінансової стабільності та уникнення кризових ситуацій під час проходження опалювального періоду.
Відповідно до ст. 1 вказаного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.
Згідно зі ст. 2 Закону, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.
Статтею 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.
Частиною 3 ст. 7 Закону встановлено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.
Тобто вказаною нормою передбачено можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сфері теплопостачання як у спосіб не нарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суму заборгованості, так і у спосіб списання цих нарахувань у разі погашення основного боргу до набрання чинності цим Законом.
Як вбачається з наданого розрахунку позивача погашення суми основного боргу відповідачем було здійснено 26.09.2016, тобто до 30.11.2016, коли набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».
Отже, дія вказаного нормативного акту поширюється на спірні правовідносини зі стягнення неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних, тому відповідні суми у даному випадку не нараховуються (підлягають списанню).
При цьому, колегія суддів зазначає, що ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є нормою прямої дії, оскільки застосування приписів ч. 3 ст. 7 цього Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом, зокрема, застосування даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, і застосування процедури, передбаченої ст.ст.1, 2, 3 Закону.
Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 914/3131/15, від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16, від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 06.06.2018 у справі № 925/770/17, від 06.09.2018 у справі № 925/106/18, від 01.04.2019 у справі № 922/2784/108, а також від 21.05.2020 у справі № 910/5501/19, від 27.05.2020 у справі № 910/17428/18, від 29.05.2020 у справі № 920/706/19.
Отже, враховуючи викладене та беручи до уваги встановлені обставини погашення заборгованості за договором постачання природного газу відповідачем до набрання чинності Законом № 1730-VIII (до 30.11.2016) та поширення на відповідача дії Закону № 1730-VIII, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що нараховані позивачем суми пені та 3% річних не підлягають стягненню з відповідача, згідно з ч. 3 ст. 7 Закону № 1730-VIII.
Посилання апелянта постанову Верховного Суду у справі №908/3211/16, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 908/3211/16 відсутній висновок щодо необхідності включення до реєстру теплопостачального підприємства для здійснення процедури врегулювання заборгованості, а зазначення у цій постанові про включення до реєстру такого підприємства для здійснення процедури врегулювання заборгованості, є наведенням фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, а не правовою позицією Верховного Суду про необхідність включення підприємства до вказаного реєстру для застосування частини 3 статті 7 Закону № 1730-VIII.
З урахуванням викладеного вище, колегія суддів зазначає, що в ході апеляційного провадження позивачем не наведено обставин, які могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та задоволення позову.
Стаття 275 ГПК України встановлює, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст.276 ГПК України).
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга залишається без задоволення,  а рішення суду першої інстанції - без змін.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 240, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Донецької області від 18.11.2019 у справі №905/1694/19 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 26.11.2020.

Головуючий суддя                                                                    Р.А. Гетьман

Суддя                                                                                           Н.М. Дучал  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук