справа № 753/20634/17
головуючий у суді І інстанції Даниленко В.В.
провадження №22-/824/1846/2020
 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
 
ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
17 листопада 2020 року                                                              м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді              Писаної Т.О.,
Суддів                                               Приходька К.П., Журби С.О.
за участі секретаря судового засідання  Костецької М.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного підприємства з обмеженою відповідальністю "Салтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED") про визнання недійсною довіреності, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діяла представниця    ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом про визнання недійсною довіреності.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 06 липня 2015 року у місті Києві було видано довіреність від імені компанії "Салтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED") за підписом директора ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 , яку вважає такою, що суперечить статті 203 ЦК України, а саме, яка суперечить установчим документам юридичної особи, що її видала, а також вільному волевиявленню особи, за чиїм підписом її видано.
Так, указував, що підписання довіреності відбулося у місті Києві директором компанії, щодо якого, згідно з відповіддю Державної прикордонної служби України від 12 квітня 2017 року, відсутня інформація про перетин кордону.
Крім того, відповідно до умов Меморандуму та Статуту Асоціації "Салтберн Пропертіз Лімітед", а саме розділу "число директорів", кількість директорів (крім змінених директорів) не повинна відповідати будь-якому максимальному, але не менше ніж два, які відповідно до розділу "повноваження директорів" можуть довіреністю, або інакше, призначати будь-яку особу бути агентом компанії для таких цілей і за таких умов, на які вони призначаються. Таким чином позивач стверджував, що будь-яка довіреність компанії є правомірною і чинною лише за умови засвідчення її підписами двох директорів компанії, якими на той час були ОСОБА_4 та ROYSTON INDUSTRIES LIMITED.
Зазначив також, що відповідно до закону Великої Британії Про компанії, якщо компанія має печатку, її слід використовувати тільки відповідно до повноважень директорів та ради директорів, та будь-який документ, на якому проставляється печатка, повинен бути підписаний директором, секретарем чи другим директором. Отже, у будь-якому випадку на довіреності вимагається проставлення двох підписів, в той час як оспорена довіреність засвідчена лише одним підписом.
Також, на довіреності проставлено відбиток штампу незрозумілого походження, що не відповідає відбитку печатки, проставленому на офіційних документах компанії відповідача.
Оспорена довіреність не містить апостилю, проставленого компетентним органом Сполученого Королівства Великої Британії та Ірландії.
Односторонній правочин у формі довіреності від 06 липня 2015 року, виданої директором компанії "Салтберн Пропертіз Лімітед" ОСОБА_4, прямо стосується прав та інтересів ОСОБА_2 , оскільки саме на підставі указаного одностороннього правочину ОСОБА_1 звернулась від імені компанії з позовними вимогами до нього про розірвання договору та стягнення грошових коштів та із заявою про забезпечення цього позову шляхом накладення арешту на належне йому майно, що було задоволено судом.
Враховуючи наведені у позові обставини та з урахуванням уточнення до позовних вимог від  26 жовтня 2018 року (Т. 2, а.с 58) позивач просив визнати недійсною довіреність від 06 липня 2015 року, що видана Приватним підприємством з обмеженою відповідальністю "Солтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED") на ім`я   ОСОБА_1 , як така, що суперечить нормам закону, установчим документам компанії та порушує його права.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2019 року позовні вимоги задоволено, визнано довіреність від 06 липня 2015 року, що видана Приватним підприємством з обмеженою відповідальністю "Солтберн Пропертіз Лімітед" за підписом директора компанії ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) на ім`я ОСОБА_1 недійсною. 
Не погоджуючись з судовим рішенням ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність порушень прав позивача з боку відповідачів у справі при видачі на ім`я відповідачки довіреності, як підстави для визнання її недійсною.
Довіреність видана для подання позову до позивача та з метою представництва інтересів компанії в суді у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу корпоративних прав, укладених між ним та компанією.
Відповідач ОСОБА_1 заперечує щодо наявності підстав для визнання недійсною оскаржуваної у цьому спорі довіреності з підстав порушення чинного законодавства в момент її видання, оскільки Приватне підприємство з обмеженою відповідальністю "Салтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED") є іноземною юридичною особою, тому на правовідносини у цій справі, зокрема щодо порядку видачі довіреності, поширюються відповідні законодавчі акти, які регулюють відносини за участі іноземного елементу.
Рішення судом першої інстанції також прийнято із порушенням норм процесуального права, оскільки відповідач ОСОБА_1 не була повідомлена про розгляд справи, а саме, їй не були направлені повістки про призначення засідання на 19 листопада 2018 року, 01 березня та 11 червня  2019 року, а також останнє судове засідання на 24 червня 2019 року. При цьому останнє судове засідання відбулося без фіксування судового процесу.
У доводах апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 також указує на неповідомлення у встановленому порядку про розгляд справи відповідача Приватного підприємства з обмеженою відповідальністю "Солтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED"), яке знаходиться у Королівстві Великобританії, та у якого відсутнє постійне представництво на території України. Сама відповідач Письменна Н.В., яка має довіреність на представництво указаного підприємства, відмовилася діяти в інтересах цього підприємства у цій справі в порядку ст. 250 ЦК України.
У доводах апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 указує також на невирішення судом першої інстанції її клопотання про закриття провадження у цій справі.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Баца К.В., яка діє в інтересах позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У обгрунтування відзиву указує, що апеляційна скарга не містить обставин, якими спростовуються висновки суду першої інстанції, зокрема обставини, за яких директор компанії Приватного підприємства з обмеженою відповідальністю "Салтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED")  не видавав та не міг видати оспорену довіреність. У відзиві представником позивача також зазначено, що ОСОБА_1 було відомо про розгляд цієї справи у суді першої інстанції, у судових засіданнях брав участь її представник, а сама ОСОБА_1 свідомо затягувала розгляд справи та не з`являлась у судові засідання. Суд першої інстанції здійснював виклик відповідачів у судові засідання як шляхом направлення повісток так і шляхом оголошення у засобах масової інформації про розгляд цієї справи та призначення судових засідань. Представник позивача також заперечує проти наявності у суду обов`язку повідомлення Приватного підприємства з обмеженою відповідальністю "Салтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED")  про розгляд цієї справи з дотриманням вимог ст. 80 Закону України "Про міжнародне приватне право", оскільки у Приватного підприємства з обмеженою відповідальністю "Салтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED")  - іноземної юридичної особи на території України є постійні уповноважені представники - це ОСОБА_6 на підставі Генеральної довіреності від 15 травня 2018 року та ОСОБА_1 на підставі передоручення від 31 травня 2018 року. 
Не погоджується у відзиві представник позивача з доводами апеляційної скарги про те, що спірною довіреністю не порушуються права позивача, оскільки використовуючи завідомо підроблену довіреність, яка оскаржується в межах цього спору, ОСОБА_1 ініціювала питання арешту всього майна позивача та намагалась стягнути грошові кошти з позивача, що є свідченням факту порушення прав позивача оскаржуваною довіреністю.
Заперечує проти доводів апеляційної скарги про невирішення судом першої інстанції клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, оскільки відповідне клопотання було вирішене судом у судовому засіданні, яке відбулося 24 червня 2019 року, та у задоволенні клопотання було відмовлено.
Ухвалою судді Київської апеляційного суду від 23 вересня 2019 року було відкрито апеляційне провадження та призначено його колегіальний розгляд згідно із ухвалою від 03 жовтня 2019 року на 12 листопада 2019 року.
ОСОБА_1 до апеляційного суду було надане клопотання про відкладення розгляду справи з метою повідомлення відповідача Приватного підприємства з обмеженою відповідальністю "Солтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED"), яке не має постійного представництва на території України, із застосуванням вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, що є чинна для України з 26 листопада 2000 року.
У судовому засіданні, яке було призначене на 12 листопада 2019 року, клопотання відповідача ОСОБА_1 було задоволено, відкладено розгляд справи на 12 травня 2020 року та направлено повідомлення про розгляд цієї справи відповідачеві Приватному підприємству з обмеженою відповідальністю "Солтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED"), що не має представництва на території України за приписами Конвенції про вручення судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року.
 У судове засідання, призначене на 12 травня 2020 року сторони не з`явились. До апеляційного суду 12 травня від представника позивача та від відповідача ОСОБА_1 надійшли клопотання про відкладення розгляду справи з урахуванням запровадження в Україні карантинних заходів та скасування руху громадського транспорту та інших заходів з протидії поширенню коронавірусної інфекції. Клопотання апеляційним судом було визнано обґрунтованим та задоволено. З метою повідомлення належним чином сторін, у тому числі Приватне підприємство з обмеженою відповідальністю "Солтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED") - іноземну компанію, про наступне судове засідання, розгляд справи відкладено на шість місяців.
У судовому засіданні, яке відбулось 17 листопада 2020 року, представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Баца К.В. проти апеляційної скарги заперечувала та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав, наведених у скарзі.
Приватне підприємство з обмеженою відповідальністю "Солтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED") свого представника у судове засідання не направив. 
Пунктом 6 Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19 жовтня 2000 року №2052 - III встановлено, що, якщо виконано всі умови, зазначені у частині другій статті 15 Конвенції, суддя незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередньо доставку, в разі коли виконані всі нижчеперелічені умови:
-          документ передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією;
-          з дати направлення документа сплинув строк, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців;
-          не отримано будь-якого підтвердження незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.
Таким чином, однією з вимог, при виконанні якої суддя може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередньо доставку, є закінчення строку з дати направлення документа, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.
Отже, ураховуючи належне повідомлення відповідача Приватне підприємство з обмеженою відповідальністю "Солтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED") про розгляд справи та ураховуючи закінчення строку з дати направлення документів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача Приватного підприємства з обмеженою відповідальністю "Солтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED").
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із доведеності позову та підстав для визнання спірної довіреності недійсною, а також що дія довіреністі порушує права і законні інтереси позивача.
З таким висновком суду першої інстанції колегія апеляційного суду не може погодитись враховуючи наступне.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У статті 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів. Разом з тим, у частині третій цієї статті передбачено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
У зв`язку з наведеним, підстав для оспорення в суді в окремому судовому процесі довіреності на участь у справі з підстав її недійсності у позивача відсутні.
Згідно з частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частини третьої статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Отже, односторонній правочин є дією однієї сторони, яка створює обов`язки лише для особи, яка видала довіреність. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом.
Згідно з частиною п`ятою статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
У Рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) зроблено висновок про те, що за правовою природою представництво у суді є правовідношеннями, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.
Згідно зі статтями 38, 40, 42, 44 ЦПК України 2004 року кожна сторона має право на участь у цивільній справі як особисто, так і через представника.
У довіреності визначається повноваження представника в суді.
Таким чином, перевірити повноваження представника сторони, а також законність документа, наданого на підставі таких повноважень, належить до обов`язку виключно суду, який розглядає справу, в якій така довіреність надана.
Судом установлено, що  ОСОБА_2 оспорив довіреність, яку видало Приватне підприємство з обмеженою відповідальністю "Солтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED") на участь ОСОБА_1 від його імені та в його інтересах в інших справах, де відповідачем є позивач.
Отже, при розгляді саме цих справ суду і належить перевірити законність виданої для участі в судовому процесі довіреності на представництво інтересів у суді.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №205/1649/16-ц розглядаючи аналогічний спір.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 Зокрема, у межах розгляду справи №755/1622/15-ц за позовом Приватного підприємства з обмеженою відповідальністю "Солтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED") до ОСОБА_2 за участю третьої особи ТОВ "ПІС БОЙ КЛАБ" про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів, Дніпровським районним судом м. Київ було розглянуто клопотання ОСОБА_2 про залишення без розгляду позову з тих підстав, що позовна заява підписана не уповноваженою на це особою. Постановляючи ухвалу від 29 червня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання суд виходив із тих обставин, що на підтвердження повноважень представника надано додаткові документи, які підтверджують згоду керівництва компанії на подання представником ОСОБА_1 позову до суду та її участь під час розгляду справи.
Враховуючи наведене вимоги позову ОСОБА_2 про те, що оспорена ним довіреність порушує його права, є безпідставними, так як всі процесуальні дії, які вчинила ОСОБА_1 , вчиненні виключно в інтересах свого довірителя і лише для довірителя, набуваючи, змінюючи чи припиняючи права та обов`язки Приватного підприємства з обмеженою відповідальністю "Солтберн Пропертіз Лімітед" ("SALTBURN PROPERTIES LIMITED", а не для позивача.
Отже, обставини справи встановлені судом першої інстанції повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до частини 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.            Враховуючи наведене підлягає відшкодуванню за рахунок позивача сплачений відповідачкою за розгляд апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1153 грн 50 коп.
Керуючись ст. ст. 259, 369, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Стягнути з  ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_1  (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 1153 грн (тисячу сто п`ятдесят три) грн 50 коп судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови складено 18 листопада 2020 року.
 
Головуючий	Т.О. Писана	
Судді	 К.П. Приходько	
	 С.О. Журба