Ухвала 
 
13 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-9436/2007
провадження № 61-10856св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,
 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
особи, за заявою яких було відкрито апеляційне провадження у справі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
особа, яка не брала участі у справі - акціонерне товариство «Альфа-Банк»,  
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Одеського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Дрішлюка А. І., Черевка П. М., від 24 липня 2019 року,

 
ВСТАНОВИВ:
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права власності на нежиле приміщення горища.
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що він є власником 98/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , над якою розташоване приміщення горища, площею 498,00 кв. м. 
Протягом тривалого часу це приміщення горища знаходилось у незадовільному технічному стані, що призвело до руйнування належного йому на праві приватної власності житла, що, у свою чергу, зумовило необхідність термінового проведення ремонту у приміщенні горища. 
У зв`язку з такими обставинами він звернувся до відповідачів, які також є власниками квартир, розташованих у вказаному жилому будинку, із пропозицією провести ремонт у приміщенні горища, але відповідачі відмовилися, запропонувавши йому оформити право власності на це горище та відремонтувати його за власний рахунок.
Таким чином, інші власники квартир, розташованих у жилому будинку АДРЕСА_1 , які також є співвласниками горища цього будинку, не заперечують проти передачі йому у власність частини приміщення горища, площею 498,00 кв. м, але у зв`язку з відсутністю правового механізму передачі майна, що знаходиться у спільній сумісній власності мешканців багатоквартирного жилого будинку, у власність одного з мешканців будинку, він звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.
Відповідачі визнали позов та просили розглянути справу за їх відсутністю, про що надали суду свою письмову заяву.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси, у складі судді Ільченко Н. А.,від 30 листопада 2007 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на приміщення горища, площею 498, 00 кв. м, що розташоване у будинку АДРЕСА_1 .
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що положеннями частини другої статті 369 ЦК України визначено, що розпорядження майном, що знаходиться в спільній сумісній власності, здійснюється за згодою власників.
Враховуючи, що відповідачі, які є співвласниками приміщення горища, площею 498,00 кв. м, розташованого у жилому будинку АДРЕСА_1 , не заперечують проти його передачі у власність ОСОБА_1 , місцевий суд дійшов висновку про можливість визнати за позивачем право власності на це приміщення горища.
 
Короткий зміст ухвали та постанови суду апеляційної інстанції
У червні 2018 року рішення місцевого суду у апеляційному порядку оскаржили  ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області, у складі судді Калараша А. А., відкрито апеляційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.
Постановою Одеського апеляційного суду від 24 липня 2019 року, з урахуванням ухвали Одеського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року про виправлення описки, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2007 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спірне горище відноситься до допоміжного приміщення багатоквартирного будинку, що є спільним майном мешканців багатоквартирного будинку на праві спільної сумісної власності.
Розпоряджання майном, що є у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. 
Для правильного вирішення спору необхідно з`ясувати чи належить приміщення до нежитлового чи воно є допоміжним. Для цього необхідно дослідити не лише характеристику спірного приміщення з наданням документів чи знаходилися у ньому технічне обладнання будинку (інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир тощо), без доступу до якого експлуатація житлового будинку є неможливою; чи використовувалось воно чи якась з його частин для обслуговування будинку.
Проте, вказаних обставин судом першої інстанції не з`ясовано.
Також місцевим судом не з`ясовано інформацію про фактичну кількість квартир у будинку АДРЕСА_1 , не витребувано відомості про кількість приватизованих квартир у будинку, не перевірено чи всі власники приватизованих квартир або наймачі неприватизованих квартир є залученими позивачем до участі у справі.
Місцевим судом також не було встановлено балансоутримувача будинку та не вирішено питання про його участь у справі.
Разом з цим, суд першої інстанції не переконався чи дійсно є зазначені позивачем в якості відповідачів особи власниками квартир будинку, чи вони мешкають у квартирах будинку і чи дійсно вони надавали згоду на передачу у власність позивачу приміщення горища будинку.
Крім того, з наявного у матеріалах справи витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_9 є власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_3 з 08 серпня 2005 року, однак на час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_9 , будучи співвласником квартири № 15 у вказаному будинку, не була залучена до участі у справі і згоди на передачу приміщення горища у власність позивача не надавала.
На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув і керувався лише наданою позивачем письмовою згодою осіб, які самим позивачем визначені в якості відповідачів.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2020 року акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»)  подало касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 24 липня 2019 року (повний текст виготовлено 01 серпня 2019 року), а справу передати на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтована тим, що АТ «Альфа-Банк» не було залучено до участі у справі, однак постановою апеляційного суду було вирішено питання про права та інтереси банку, оскільки приміщення горища у будинку АДРЕСА_1 є предметом іпотеки.
04 серпня 2008 року між АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_11 було укладено договір кредиту № 2008/13-1-08/383 на суму 360 000,00 доларів США. Також, між АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_11 було укладено іпотечний договір на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, відповідно до якого в іпотеку було передано приміщення горища, загальною площею 498,00 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_12 .
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2017 року у справі № 522/12919/16 у рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_11 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 2008/13-1-08/383 від 04 серпня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: приміщення горища, загальною площею 498,00 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом у межах процедури виконавчого провадження.
З 15 жовтня 2019 року АТ «Альфа-Банк» є правонаступником АКІБ «Укрсоцбанк».
Разом з цим у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває справа № 522/19713/19 за позовом ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_11 , ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_12 про витребування майна із чужого незаконного володіння (спірного приміщення горища, загальною площею 498,00 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).
Також заявник звертає увагу на наявність справи № 2-5418/2008, яка перебувала у провадженні Приморського районного суду м. Одеси де спірне приміщення горища є предметом спору і яке теж є предметом іпотеки.
Разом з цим, заявник є власником спірного приміщення горища на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року (справа № 522/15895/15-ц).
Заявник у касаційній скарзі також звертає увагу на те, що апеляційним судом було необґрунтовано поновлено апелянтам строк на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2007 року (більш ніж 10 років).
 
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції
23 вересня 2020 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою. 
У задоволенні клопотання АТ «Альфа-Банк» про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року - відмовлено.
 
Відзиву на касаційну скаргу не подано
 
Позиція та висновки Верховного Суду
Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно із частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права власності на нежиле приміщення горища, за касаційною скаргою акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Одеського апеляційного суду від 24 липня 2019 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді 	А. І. Грушицький   	
 	В. С. Висоцька  	
 	І. М. Фаловська