Ухвала
 
28 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 334/7136/17
провадження № 61-7358св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2018 року у складі судді Турбіної Т. Ф. та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Кухаря С. В., Крилової О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (далі - 
ПАТ «ПУМБ») про визнання заборгованості недійсною.
 
Позовна заява мотивована тим, що 05 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» (далі - ЗАТ «ПУМБ»), правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 5873662, відповідно до якого позивач отримав кредит у сумі 200 000,00 доларів 

США, а також договір іпотеки № 5874645, відповідно до якого позивач передав в іпотеку нежиле приміщення № 1 на першому поверсі під літ. А-2, будівлі літ. Б, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
 
У зв`язку з невиконанням позивачем умов кредитного договору приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Літенко Л. В. вчинено виконавчий напис від 22 липня 2010 року № 1204 та звернуто стягнення на зазначене вище нерухоме майно у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 233 384,95 доларів США та 298 705,00 грн.
 
На підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження, у рамках якого вчинялися виконавчі дії. У зв`язку з тим, що вказане вище нерухоме майно не реалізоване з електронних торгів, банк виявив бажання залишити майно за собою як задоволення своїх вимог. На підставі акта передачі майна від 09 жовтня 2017 року 
№ 49824564 приватним нотаріусом видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.
 
Оскільки задоволення вимог банку відбулося у позасудовий спосіб, який обрав сам банк, то відповідно до частини шостої статті 36 Закону України «Про іпотеку», після позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.
 
Між тим, на час подання позову виконавче провадження на підставі виконавчого напису відкрите, у державному реєстрі наявне обтяження на вищезазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки № 5874645, тобто стягувач у порушення вимог статті 36 Закону України «Про іпотеку» після позасудового врегулювання висуває до боржника матеріальні вимоги.
 
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив визнати стягнення заборгованості за кредитним договором № 5873662, що є різницею між сумою, зазначеною у виконавчому написі, та сумою оцінки майна (предмета іпотеки), за якої воно передано до іпотекодержателя, недійсною.
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення мотивоване тим, що оскільки передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у цьому випадку відбулася не в порядку, встановленому 
статтею 37 Закону України «Про іпотеку», положення частини шостої статті 36 Закону України «Про іпотеку», яка регулює позасудовий порядок звернення стягнення на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження в іпотечному договорі, до зазначеного способу звернення стягнення не застосовується.
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду 
м. Запоріжжя від 24 травня 2018 року залишено без змін.
 
Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності і надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо сума, одержана від реалізації предмета іпотеки, не покриває вимоги іпотекодержателя, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання відповідних сум.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги
 
У квітні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно тлумачать норми закону, адже частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» не конкретизує, який саме спосіб захисту має бути застосований за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідним застереженням в іпотечному договорі, оскільки до позасудового способу захисту відноситься крім інших й виконавчий напис, тому під час виконання виконавчого напису, банк вирішив залишити за собою іпотечне майно, тобто прийняв у власність предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, про що видано відповідне свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, а отже, позасудове врегулювання спору завершено, внаслідок чого, відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

 
Рух справи у суді касаційної інстанції, позиції інших учасників справи
 
Ухвалою судді Верховного Суду від 10 липня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
 
У серпні 2019 року ПАТ «ПУМБ» подало до суду відзив на касаційну скаргу 
ОСОБА_1 , у якому заявник просить залишити вказану касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2020 року зупинено касаційне провадження у справі № 334/7136/17.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2020 року поновлено касаційне провадження у справі.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів 

 
Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» про визнання заборгованості недійсною, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року призначити до судового розгляду на 27 січня 2021 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик