ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2020                                                                                            Справа №  912/922/20

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,          
суддів – Кощеєва І.М., Чус О.В.,
секретар судового засідання: Мацекос І.М.,
розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства "Віра Вікторія" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2020 у справі №912/922/20 
(суддя  Бестаченко О.Л., повне рішення складено 14.08.2020)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УНК", Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Обознівка
до Фермерського господарства "Віра Вікторія", Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Миролюбівка
про стягнення 536 513,36 грн

ВСТАНОВИВ:
   - рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2020 у справі №912/922/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ)"УНК" задоволено частково, з Фермерського господарства (далі-ФГ)"Віра Вікторія" на користь позивача стягнуто 202340грн 50коп. основного боргу, 52907грн 75коп. пені, 210891грн 75коп. штрафу, 63852грн 54коп. тридцяти шести процентів річних та 4594грн 04коп. інфляційних втрат, в іншій частині позову відмовлено;
- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо порушення відповідачем прав позивача на отримання повної та своєчасної оплати товару, поставленого згідно з договором поставки №ДГ-00073/0 від 26.02.2019, укладеним сторонами;
- при відмові в задоволенні іншої частини  позовних вимог господарським судом зазначено, що позивачем, в порушення ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, невірно визначено  початок прострочення відповідачем зобов"язань за договором, помилково визначено базу нарахування пені за поставлений 02.05.2019 товар, невірно визначено суму штрафу за відвантажений 29.05.2019 товар та інфляційних нарахувань на заборгованість по оплаті, а також не врахована кількість днів у 2020 році при обчисленні сум пені та 36 процентів річних;
  - не погодившись з прийнятим рішенням,  13.09.2020 ФГ"Віра Вікторія" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на підстави для скасування судового рішення, встановлені ст.277 Господарського процесуального кодексу України просить це рішення скасувати; 
  - у поданій скарзі йдеться про те, що приймаючи рішення, господарський суд здійснив невірну оцінку умов п.7.5 договору поставки, про те, що з урахуванням вказаних умов штрафні санкції розраховуються наступним чином: сума заборгованості множиться на 20, отримана сума ділиться на 100, про те, що при здійсненні розрахунку відповідачем отримано іншу суму штрафних санкцій, яка дорівнює 42178грн 35коп. (210891грн 75коп. х 20/100 = 42178грн 35коп.), про те, що з урахуванням фактичної сплати 03.07.2020 відповідачем 50000грн сума заборгованості зменшується до 160891грн 75коп. і це впливає на зменшення нарахованого штрафу до 32178грн 35коп., про те, що позивач здійснив обчислення неустойки у вигляді штрафу з порушенням ч.1 та ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України, оскільки виконав розрахунок із сум поставки виконаних зобов"язань, а не у відсотках від суми невиконаного зобов"язання,  а також на те, що господарським судом порушені норми процесуального права, виражені в обмеженні сторони відповідача у правах, передбачених ст.42 Господарського процесуального кодексу України, якою надано право участі в судовому засіданні, надання пояснень суду, оскільки в день прийняття рішення судом було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача, який був зайнятий в іншому процесі, щодо відкладення розгляду справи на іншу дату;
- 26.10.2020 скаржником направлені до апеляційного суду доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначено, що господарським судом при постановленні оскаржуваного рішення не досліджена обставина стосовно дати отримання відповідачем рахунків, згідно з якими мала здійснюватися оплата товару, що відповідач належним чином міг виконати свої зобов"язання тільки з моменту виставлених позивачем рахунків, а також, що господарський суд дійшов неправильних висновків про обов"язок відповідача сплатити відповідні кошти протягом семи календарних днів з моменту відвантаження партії товару;
- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що з урахуванням обставин стосовно порушення відповідачем прав позивача на отримання повної та своєчасної оплати товару згідно з умовами договору господарським судом вірно визначено строки оплати за товар, а також на те, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив, внаслідок чого, господарський суд правомірно розглянув справу без його участі;
  - 26.11.2020 позивачем подані клопотання про вирішення питання щодо повернення судового збору в сумі 1500грн та про понесення ним витрат на професійну правничу допомогу за попереднім розрахунком в сумі 18583грн 50коп.. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення  представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2019 ТОВ"УНК" (постачальником) та ФГ"Віра Вікторія" (покупцем) укладено договір поставки №ДГ-00073/0, на підставі п.1.1 якого постачальник зобов"язався передати у власність покупця нафтопродукти (бензин, дизельне пальне, масло), які іменуються "товар", а покупець – прийняти та своєчасно оплатити вартість поставленого товару.
Відповідно до п.п.1.2, 1.3 договору поставка товару здійснюється окремими партіями згідно замовлень покупця. Кожна партія товару оформлюється рахунком, видатковою накладною, товаро-транспортною накладною (форма №1-ТТН), сертифікатом (якості або відповідності). Найменування нафтопродукту, кількість товару, а також ціна на кожну партію товару вказується у рахунку, який виставляється постачальником покупцеві на кожну партію товару.
П.2.2 договору передбачено, що товар вважається поставленим з моменту підписання відповідної видаткової накладної та/або товаро-транспортної накладної постачальника представником покупця. Якщо поставка товару вже здійснена за рахунок постачальника (в тому числі, автомобільним транспортом третіх осіб) на склад покупця, то покупець не має права вимагати від постачальника здійснення поставки товару на інший склад, поставка на адресу якого не була передбачена попередньою домовленістю між сторонами цього договору.
Згідно з п.5.1 договору покупець здійснює оплату кожної окремої партії товару на підставі виставленого постачальником рахунку протягом 7 календарних днів з моменту відвантаження партії товару покупцю.
В п.5.6 договору сторонами узгоджено, що отримання покупцем (його представником) партії товару у постачальника за видатковою накладною (товаро-транспортною накладною) свідчить про узгодження сторонами всіх істотних умов поставки (ціни, асортименту, кількості та загальної вартості партії поставки товару) та є підтвердженням замовлення покупцем у постачальника, отриманої за видатковою накладною (товаро-транспортною накладною) партії товару.
П.7.3 договору передбачена відповідальність покупця в разі несплати або несвоєчасної оплати вартості відвантаженого товару у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу від вартості несплаченого або несвоєчасно оплаченого товару за весь час прострочення до повного погашення заборгованості.
П.7.5 договору встановлено також, що у разі порушення покупцем  грошових зобов"язань по оплаті вартості товару покупець зобов"язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі двадцяти відсотків від суми порушеного грошового зобов"язання щодо кожної окремо поставленої партії товару.
Згідно з п.8.2 договору сторони домовилися про те, що у разі прострочення оплати за поставлений товар більш ніж на одну добу покупець сплачує постачальнику 36 процентів річних за користування чужими грошовими коштами від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення до повного погашення заборгованості, які нараховуються та сплачуються незалежно від встановлених у договорі штрафних санкцій.
Виходячи з умов договору, позивач, протягом березня-жовтня 2019, поставив відповідачу товар загальною вартістю 1332181грн 01коп., що підтверджується представленими в матеріалах справи копіями видаткових накладних.
Зобов"язання по оплаті вартості поставленого товару виконані відповідачем частково. Заборгованість по оплаті складає 302340грн 50коп..
Вказана сума заборгованості виникла внаслідок прострочення оплати товару, поставленого згідно з видатковими накладними від 30.09.2019 №№РН-0001685, РН-0001487.
Викладені обставини слугували визначальними для звернення ТОВ"УНК" з позовом до господарського суду про стягнення з ФГ"Віра Вікторія" заборгованості в сумі 302340грн 50коп..
При цьому, у зв"язку з несвоєчасною оплатою позивач нарахував для сплати відповідачем пеню в сумі 53717грн45коп. за період з 09.03.2019 по 02.03.2020, штраф в розмірі 20 процентів від суми порушеного грошового зобов"язання щодо кожної окремої поставленої партії товару в сумі 210891грн 95коп., тридцять шість процентів річних в сумі 64344грн 56коп. за період з 09.03.2019 по 02.03.2020 та інфляційні втрати в сумі 5218грн 90коп. за період з березня 2019 року по січень 2020 року.
В процесі розгляду справи господарським судом на підставі платіжних доручень від 03.07.2020 №205 та від 04.08.2020 №220 відповідач сплатив позивачу 100000грн в рахунок погашення спірної заборгованості.
За наслідками розгляду позову ТОВ"УНК" господарським судом прийнято оскаржуване рішення.
Ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1     ст.530 названого Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.611 Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За приписами ч.2 ст.265 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Ст.629 Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов"язань за договором поставки №ДГ-00073/0 від 26.02.2019 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого йому товару та ненадання відповідачем належних і допустимих доказів, які б спростовували таке порушення, господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 202340грн 50коп. основного боргу, 52907грн 75коп. пені, 210891грн 75коп. штрафу, 63852грн 54коп. тридцяти шести процентів річних та 4594грн 04коп. інфляційних втрат.
З огляду на викладене підстави для скасування рішення господарського суду відсутні.
Доводи відповідача визнані апеляційним судом необґрунтованими.
Звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач посилається на обставини щодо здійснення позивачем обчислення неустойки у вигляді штрафу з порушенням ч.ч.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, оскільки позивач виконував її розрахунок із сум поставки виконаних зобов"язань, а не у відсотках від суми невиконаного зобов"язання, як вимагає Закон, а також на те, що господарський суд не перевірив правильність розрахунків штрафу, чим допустив помилки у прийнятому рішенні.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
При цьому в розумінні положень ч.5 вказаної статті апеляційний суд не наділений правом надавати оцінку доводам апеляційної скарги, які не заявлялися до суду першої інстанції, не розглядалися і не могли бути розглянуті цим судом.
Згідно з п.1 ч.1 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.
Ухвалою господарського суду від 03.03.2020 відкрито позовне провадження у справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення цієї ухвали, відповідача попереджено про наслідки ненадання відзиву.
Копія вказаної ухвали отримана відповідачем 07.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.77).
З моменту відкриття провадження у справі відповідач не надавав суду першої інстанції  будь-яких письмових документів та доказів, в тому числі відзив на позовну заяву, усних пояснень, оскільки в судові засідання явку повноважного представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, не обґрунтував поважність причин або об"єктивних обставин, які б перешкоджали та унеможливлювали вчасно подати до суду відзив на позовну заяву у строки, встановлені ухвалою про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
  З огляду на викладене господарський суд вірно прийняв рішення за наявними у справі матеріалами.
Крім того, наведений в апеляційній скарзі контррозрахунок суми штрафу є невірним, оскільки обчислення суми штрафу згідно з таким розрахунком виконано скаржником, виходячи з заборгованості в сумі 210891грн 75коп., при цьому обставини щодо наявності заборгованості саме в цій сумі скаржником в установленому порядку не доведені.
Одночасно слід зазначити, що згідно з ч.1 чст.266 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала апеляційну скаргу має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
У даному випадку, доповнення до апеляційної скарги подані ФГ"Віра Вікторія" 14.10.2020, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, у зв"язку з чим, не приймаються апеляційним судом.
Доводи скаржника про відмову господарського суду в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи не є підставою для скасування рішення.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

   Керуючись ст. 269, 275, 276, 282 – 284 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
    - рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2020 у справі №912/922/20 
залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;
- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови з підстав, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України;
- встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "УНК" строк для подачі доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу протягом п"яти днів з дня прийняття постанови;
- призначити судове засідання по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "УНК" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на 08.12.2020 о  14год.30хв.;
- явку представників сторін визнати необов"язковою;
- повна постанова складена 02.12.2020

Головуючий  суддя                                                                             І.Л. Кузнецова

Суддя                                                                                                     І.М.Кощеєв

Суддя                                                                                                     О.В.Чус