ПОСТАНОВА 
Іменем України

10 грудня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 405/3308/20
провадження № 22-ц/4809/1365/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2020 року у складі судді Іванової Л.А.

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення сином повноліття; а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі, що становить 1/4 частини його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення сином трирічного віку.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що 17 жовтня 2019 року було розірвано їх з відповідачем шлюб, який було зареєстровано 17 липня 2019 року. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народився син - ОСОБА_3 , біологічним батьком якого є ОСОБА_2 , який і був записаний в свідоцтві про народження батьком дитини.
Позивач зазначала, що після розірвання шлюбу, син постійно проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач практично не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатною особою, має постійне місце роботи та отримує заробітну плату приблизно в розмірі 11 000 грн, а тому він може і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина. 
Крім того, позивач вказала, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, тому вважає, що за вказаних обставин вона має право на утримання від ОСОБА_2 – батька дитини, який має можливість надавати їй матеріальну допомогу. 
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 червня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 02 червня 2020 року, і до досягнення дитиною – сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини – сина ОСОБА_3 , ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні відносини, до того ж відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення їх дитиною трирічного віку, так як він є молодою, здоровою, працездатною особою, працевлаштований та працює в УПП у Кіровоградській області ДПП, де щомісячно отримує заробітну плату, не має також на утриманні непрацездатних осіб, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення. 
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
       В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 02 червня 2020 року, і до досягнення дитиною - сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 та в частині стягнення з нього на користь держави судового збору в розмірі 840,80 грн. В решті рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2020 року просив залишити без змін.
       В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що незаконність оскаржуваного рішення полягає у неповноті та неправильності встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів. 
       Зокрема зазначає, що суд при ухваленні рішення, зазначаючи про те, що положенням частини другої статті 84 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, не врахував, що дана стаття кореспондується у Главі 9 цього кодексу «Права та обов`язки подружжя по утриманню» до якої входять статті 75 - 91, де визначені права та обов`язки по утриманню саме подружжя, тобто осіб, які на момент вирішення спору перебувають у шлюбі. Відповідач зауважив, що під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що на момент подання позову він не перебував із позивачем у шлюбі.
Відповідач вважає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до частини третьої статті 91 СК України право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу. Також, відповідно до частини четвертої статті 82 Сімейного кодексу України право одного з подружжя на утримання припиняється у випадках, передбачених статтями 83, 85, 87 і 89 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 85 СК України право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності. Судом першої інстанції було встановлено, що вагітність позивача була припинена 26 січня 2020 року народженням сина - ОСОБА_3 . 
Крім того, звертав увагу, що відповідно до пункту першого частини першої статті 83 СК України рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час, а їх шлюб з позивачкою тривав всього три місяця.
Відповідач зазначає, що суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, неправильно розтлумачив норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про застосування у даному спорі норми частин 2 і 4 статті 84 та частин 2 статті 91 Сімейного Кодексу України.
Не погоджуючись, також із оскаржуваним рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь держави судового збору в розмірі 840,80 грн, ОСОБА_2 зазначив, що згідно посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого 20.04.2015 Новомиргородським районним військовим комісаріатом Кіровоградської області він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Відповідно до п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Таким чином, вважає стягнення з нього на користь держави судового збору в розмірі 840,80 грн є безпідставним.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазаначила, що відповідно до вимог чинного законодавства відповідач зобов`язаний та може надавати їй матеріальну допомогу і сплачувати аліменти до досягнення сином трьох років.
Вважає, що з відповідача має бути стягнутий визначений судовий збір, так як заявлений до нього позов (предмет та підстави позову) ніяким чином не пов`язані із захистом його прав визначених для осіб, що мають статус учасника бойових дій.
Просила залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення та розглянути справу без її участі.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
Судом встановлено, що сторони 17.07.2019 зареєстрували шлюб, про що Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області складено відповідний актовий запис за № 297 та після реєстрації шлюбу дружині та чоловіку присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ». Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 17.10.2019, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано, про що складено відповідний актовий запис за № 150 та після державної реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ».
Судом також встановлено, що від шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 11 лютого 2020 року, про що складено відповідний актовий запис № 90.
Батьками дитини  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в свідоцтві про народження зазначені: в графі «батько» - ОСОБА_2 та в графі «мати» - ОСОБА_1 .
При цьому, факт батьківства відповідачем ОСОБА_2 не заперечується.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі відповідачем не оспорюється рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, а тому судом апеляційної інстанції рішення суду в цій частині не перевіряється.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
       Відповідно до частин другої, четвертої, шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини (частина друга статті 85 СК України).
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що право дружини - матері дитини на утримання від чоловіка - батька дитини ґрунтується на факті батьківства останнього та виникає лише за умови проживання з нею дитини та матеріального забезпечення чоловіка, що є предметом доказування по справі. При цьому не має правового значення та не підлягає доказуванню і встановленню судом факт потреби дружини у матеріальній допомозі чоловіка. 
Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення дитиною – сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку, так як він є молодою, здоровою, працездатною особою, працевлаштований та працює в УПП у Кіровоградській області ДПП, де щомісячно отримує заробітну плату в середньому 13 700 грн в місяць, та про розмір якої відповідач безпосередньо повідомив під час судового розгляду справи, не має також на утриманні непрацездатних осіб, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення.
Зважаючи на те, що належних і допустимих доказів щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини відповідач суду не надав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів на користь дружини.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Посилання в апеляційній скарзі відповідача на неправильне застосування норм матеріального права є безпідставними. 
Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
       Щодо незгоди ОСОБА_2 з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь держави судового збору в розмірі 840,80 грн, апеляційний суд зазначає наступне. 
За змістом пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зроблений правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільненням від сплати судового збору у справах із вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.
Враховуючи те, що предметом спору у цій справі є стягнення аліментів, тому відсутні підстави вважати, що справа, пов`язана із порушенням прав відповідача як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій.
Таким чином, оскільки заявником не надано доказів сплати судового збору, або документів, які б свідчили про наявність пільг щодо сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору визначений судом першої інстанції є правильним. 
Крім того, з урахуванням зазначеного з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1261 грн 20 коп.
Згідно п.6 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлена в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Оскільки, при подачі позову підлягав сплаті судовий збір у розмірі 840,80 грн, то при подані апеляційної скарги відповідачу необхідно було сплатити судовий збір в сумі 1261,20 грн (840,80х150%)
Європейський суд з прав людини зазначив, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2020 року, в частині, що оскаржується, залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1261 грн (одна тисяча двісті шістдесят одна) 20 коп. 
Судовий збір сплачується за такими реквізитами: Отримувач коштів: УК у м.Кроп./м.Кропивницький/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38037409
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA848999980313111206080011002; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу: *;101;_____, реєстраційний номер облікової картки платника податків – фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Кропивницький апеляційний суд.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 10 грудня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                А.М. Головань
Судді                                                                                        О.Л. Карпенко
                                                                                       С.І. Мурашко