Номер провадження: 33/813/1386/20
Номер справи місцевого суду: 521/15394/20 
Головуючий у першій інстанції Черевко С. П. 
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеського апеляційного суду в особі судді: Гірняк Л.А.

Секретаря судового засідання:          Лопотан В.І.

       Адвоката правопорушника:                         Стогній О.В.

Представника ДМСУ Одеської 
митниці держмитслужби Бурчо І.Й.

розглянувши  матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень на користь держави з конфіскацією об`єкту правопорушення, вилученого відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0796/50000/20 ,-

                                                          В С Т А Н О В И В:

ПРОЦЕДУРА:
Як вбачається з матеріалів справи, до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол № 0796/50000/20 від 02.08.2020 року, про порушення митних правил з відповідними матеріалами, у відношенні громадянина ОСОБА_1 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України. 
02.08.2020 року працівником митниці у відношенні громадянина ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил з якого вбачається, що 02.08.2020 року о 13 годині 05 хвилин у оглядовому залі « Приліт» міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Одеса-аеропорт» Одеської митниці ДФС , проходив митний контроль громадянин України ОСОБА_1 , який прибув в Україну літаком №Е-195» авіакомпанії «LOT», рейсом 768 сполучення «Варшава-Одеса». Формою проходження митного контролю обрав зону спрощеного митного контролю («зелений коридор»).
На вимогу працівника митниці ОСОБА_1 , надав всі свої валютні цінності, працівником митниці було виявлено та вилучено 21 000 доларів США, які не були задекларовані.
Громадянину ОСОБА_1 , пропущено суму 11 750 доларів США, вилучено 9250 доларів США (за курсом НБУ складає 256 144 грн. 53 коп.)
Виходячи з вищезазначеного на думку митного органу, гр. ОСОБА_1 порушив вимогист. 471 МК України, а саме переміщував через митний кордон України: шляхом проходження спрощеного митного контролю «зелений коридор» грошові кошти, в сумі 21 000 доларів США, сума яких перевищує встановлені законодавством України обмеження для переміщення через митний кордон України.
На підставі викладених обставин, 02.08.2020 року посадовою особою Одеської митниці ДФС відносно ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил №0212/50000/20 за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України.
На підставі ст. 511 МК України за протоколом про порушення митних правил № 0796/50000/20 вилучено: 9250 доларів США (256144,53 грн, курс валют: 1 долар США = 27,6913 грн).
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2020 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень на користь держави з конфіскацією об`єкту правопорушення, вилученого відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0796/50000/20. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.
Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду змінити в частині конфіскації вилученої валюти та притягнути його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян без конфіскації вилучених грошових коштів.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН 
Апелянт вважає постанову незаконною, необґрунтованою та такою що винесена з неправильним застосуванням норм ст. 471 МК України, Судом першої інстанції під час розгляду справи знехтував вимогами закону, Конвенції Про захист прав людини і основоположних своюод» та практики Європейського суду з прав людини.
Зокрема зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що визнання ним факту правопорушення та накладення на нього штрафу само по собі є достатньою справедливою компенсацією за нематеріальний збиток, а тому вилучення власних грошових коштів, які є легально отриманими, а саме, заробітною платою, яку він отримав у Польщі та надано докази на підтвердження їх походження, є надмірним тягарем та таке покарання не буде відповідати розміру нанесеної шкоди.
При цьому зазначає, що сума, яка може бути законно ввезена, чи фізично переміщена через український митний кордон, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (10 000 євро), яка може бути ввезена без письмового декларування.
Заявник посилається на те, що джерело походження грошей є законним. Представником гр. ОСОБА_1 одночасно з поданням письмових пояснень надано до суду першої інстанції документи (трудовий договір) на підтвердження того, що гроші, які він перевозив через кордон України є його заробітною платою по трудовому договору, тобто отримані ним легально, внаслідок зайняття законною діяльністю.
ОСОБА_1 зазначає, що застосовуючи додаткове покарання у вигляді конфіскації валюти:
- суд фактично не залишив йому заробітної плати, яку він заробив в установленому законом порядку своєю працею, яка є єдиним джерелом його доходу;
-не врахував той факт, що на його утримані знаходяться члени його родини, а тому конфіскація зазначених коштів позбавить його і його сім`ю належного матеріального забезпечення;
-сума, яку митний орган вимагає конфіскувати у ОСОБА_1 є для нього значною, а шкода, яку він потенційно міг завдати органам влади - незначна, оскільки він не ухилився від сплати мита та інших зборів і не завдав держані ніякої шкоди.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 обрав формою проходження митного контролю проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю («зелений коридор»), що належним чином інформаційно обладнана, тим самим шляхом вчинення дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.
02.08.2020 року о 13.05 год. у оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби, проходив митний контроль, громадянин України ОСОБА_1 , який прибув в Україну літаком «Е-195» б/н SP-LNF авіакомпанії «LOT», рейсом № 768 сполученням «Варшава-Одеса».
Після перетину, ОСОБА_1 зеленої лінії, що позначає закінчення «зеленого» коридору, на запитання інспектора про наявність у нього валютних готівкових коштів відповів, що він має 21 000 доларів США. На прохання інспектора пред`явити наявні у ОСОБА_1 валютні цінності він надав готівку в розмірі 21 000 доларів США, які знаходились у нього в сумці чорного кольору. Митну декларацію на ввезення валюти в еквіваленті понад 10 000 євро, гр. України ОСОБА_1 до митного контролю не надав.
В протоколі зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки він формою проходження митного контролю обрав проходження через таку зону (коридор), а саме - у нього під час проведення митного контролю виявлено іноземну валюту в сумі 9250 доларів США, що перевищує встановлені законодавством України обмеження для переміщення через митний кордон України по «зеленому» коридору.
ОСОБА_1 не мав законних підстав на переміщення через митний кордон України 9250 доларів США, які перевищують дозволену для переміщення суму.
З виявленої суми ОСОБА_1 пропущено 11 750 доларів США (що становить еквівалент 10 000 євро, відповідно до курсу НБУ на 31.07.2020 року).
Протоколом про порушення митних правил затримано 9250 доларів США та передано в касу Одеської митниці Держмитслужби, до винесення рішення судом.
До апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 - адвокатом Стогній О.В. надано карту побуту НОМЕР_1 на імя ОСОБА_1 , яка дійсна до 06.2.2021 року.
ОСОБА_1 з 02.07.2018 року по 21.01.2021року працює по трудовому договору з «ADIK ADRIAN JADER» та отримує доходи в формі заробітної плати :
-за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 р.р. в сумі - 1985,87 Євро;
-за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 р.р. в сумі - 2250,00 Євро;
-за період з 01.01.2018 по 30.09.2020 р.р. в сумі - 2249,41Євро.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙЦНОГО СУДУ 
Заслухавши представника митниці Бурчо І.Й.,яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, представника правопорушника адвоката - Стогній О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши доводи поданої скарги, дослідивши матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За результатами апеляційного розгляду апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга   ОСОБА_1  підлягає задоволенню частково, а оскаржена постанова судді суду першої інстанції - зміні в частині конфіскації грошових коштів з наступних підстав.  Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно із ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, посне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції в ході розгляду справи дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України. 
Відповідальність за ст. 471 МК України наступає у випадку порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.
Відповідальність за порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю, встановлена ст. 471 Митного кодексу України та передбачає санкцію у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн та можливу конфіскацію товарів.
За санкцією вказаної статті передбачено конфіскацію лише тих товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством. За таких обставин прихожу до висновку, що конфіскація, передбачена вказаною статтею, поширюється не на товари, ввезення чи вивезення яких здійснюється з перевищенням встановленої граничної норми, а саме на ті, ввезення яких прямо обмежено або заборонено законодавством відповідно до ст. 378 Митного кодексу України.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 
Положеннями ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, передбачено, що міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України, тобто міжнародно - правові норми мають пріоритетне значення.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «З захисту прав і основних свобод людини» (далі Конвенція), а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції.
Відповідно держава Україна визнала дію Конвенції в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Стосовно вирішення питання, щодо конфіскації вилученої валюти, на думку апеляційного суду слід керуватись практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням ЄСПЛ, від 11.07.2019 року, по справі «Садоча проти України»
Згідно з зазначеним рішенням ЄСПЛ, судове рішення, яким застосовується конфіскація майна, є втручанням в право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на повагу до власності.
Згідно з Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до оскарженої постанови судді суду першої інстанції, грошова сума в іноземній валюті, до якої судом застосовано конфіскацію, є майном ОСОБА_1 .
За таких обставин застосована суддею конфіскація є втручанням в право ОСОБА_1 на повагу до власності. До таких правовідносин, на думку апеляційного суду, має бути застосована ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції.
Найбільш значуща вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачено, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.
Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.
Що стосується загального інтересу, якому могло слугувати таке втручання Європейський суд зазначив, що держави мають законний інтерес і в той же час обов`язок вживати заходи, в цілях виявлення та контролю руху готівкових коштів через кордони, оскільки значні суми готівки можуть використовуватись для легалізації незаконних доходів, торгівлі наркотиками, фінансування тероризму, вчинення тяжких фінансових злочинів.
Загальна вимога про декларування, яка розповсюджується на будь яку особу, що перетинає кордон держави, попереджує прихований ввіз та вивіз грошових коштів з країни і конфіскаційна міра, яку тягне недекларування товарів митному органу, є частиною загальної регулятивної системи, передбаченої для боротьби з подібними правопорушеннями.
Таким чином, застосовуючи додаткове покарання у вигляді конфіскації валюти, суд фактично позбавив особу коштів, отриманих законним шляхом в установленому законом порядку.
Сума, яку переміщував ОСОБА_1 є для нього значною, при цьому ніякої шкоди державі Україна він не завдав, бо не приховував валюту і не ухилився від сплати митних платежів, оскільки переміщення валюти через митний кордон України не оподатковується.
Крім того, апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять відомостей стосовно того, що валюта, яку ввозив в Україну ОСОБА_1 має відношення до сфери забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Доданими до матеріалів справи документами (що мають переклад українською мовою) підтверджується законне походження коштів, які ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України отримання них як заробітної плати
Зокрема, апеляційним судом встановлено, що зазначені кошти є заробітною платою ОСОБА_1 . 
На підтвердження такого висновку апеляційний суд бере до уваги довідки про доходи ОСОБА_1 з яких вбачається, що він працює на посаді монтажника підйомного обладнання з 22.01.2018 року за безстроковим трудовим договором.
Відповідно до зазначеної довідки про доходи вбачається, що з 02.07.2018 року по 21.01.2021року працює по трудовому договору з «ADIK ADRIAN JADER» та отримує доходи в формі заробітної плати :
-за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 р.р. в сумі - 1985,87 Євро;
-за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 р.р. в сумі - 2250,00 Євро;
-за період з 01.01.2018 по 30.09.2020 р.р. в сумі - 2249,41Євро.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що застосована суддею суду першої інстанції конфіскація вилученої у ОСОБА_1 суми валюти накладає на нього індивідуальний надмірний тягар і є непропорційною до вчиненого правопорушення.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що за умови законних підстав для конфіскації валюти, застосування конфіскації в цьому випадку є порушенням статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а тому з підстав ст. 294 КУпАП апеляційний суд змінює постанову в частині конфіскації вилученої валюти та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 7, 8, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:         
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2020 року - змінити в частині конфіскації вилучених коштів та в цій частині прийняти постанову.
Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна ттисяча сімсот гривень) на користь держави без конфіскації вилучених грошових коштів.
В решті постанову залишити без змін.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського
апеляційного суду Л.А.Гірняк