ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6156/20 Справа № 175/4218/13 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ребров С.О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року         колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справі Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого – судді Демченко Е.Л. 
               суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О. 
               при секретарі – Кругман А.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства “ВТБ Банк” на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року по справі за заявою акціонерного товариства “ВТБ Банк” про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа по справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Папір» про стягнення заборгованості, - 

в с т а н о в и л а:

       У квітні 2020 року акціонерне товариство “ВТБ Банк” (далі — АТ “ВТБ Банк”) звернулось до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.
       Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року у задоволенні заяви АТ “ВТБ Банк” відмовлено.
       В апеляційній скарзі заявник, АТ “ВТБ Банк”, ставить питання про скасування ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року та постановлення нової ухвали про задоволення їх заяви, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з грубим порушенням норм процесуального права.
       Апеляційна скарга обґрунтована тим, що саме вони є стягувачами у даній справі, крім того ними приведено достатньо правових підстав для задоволення заяви. 
       Правом на надання відзиву сторони по справі не скористались. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з направлення справи для продовження розгляду з наступних підстав. 
       В силу вимог ст.367 ч.1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно із п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       В силу вимог ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права,які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       Відмовляючи у задоволенні заяви АТ “ВТБ Банк” суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано будь-яких відомостей стосовно того, що вони є правонаступниками ПАТ “ВТБ Банк” та стягувачами у даній справі. 
       Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі виходячи з наступного. 
       З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року позов ПАТ “ВТБ Банк” до ОСОБА_1 , третя особа — ТОВ ВП “Папір”, про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитом, 959 356,49 грн. відсотків (за період з 25 лютого 2013 року по 20 серпня 2013 року), 452 177,75 грн. пені за порушення строків повернення кредиту(за період з 30 березня 2013 року по 20 серпня 2013 року), 27 270,15 грн. пені за порушення строків сплати відсотків (за період з 01 березня 2013 року по 20 серпня 2013 року), 93 913,84 грн. три проценти річних за порушення строку повернення кредиту (за період з 30 березня 2013 року по 20 серпня 2013 року), 5 747,01 грн. три проценти річних за порушення строку повернення сплати відсотків (за період з 01 березня 2013 року по 20 серпня 2013 року) та 3 441 грн. судового збору, а всього стягнуто 9 476 756,24 грн.
       Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.
       На виконання судового рішення 23 грудня 2015 року були видано виконавчий лист.
       У заяві від 08 квітня 2020 року АТ “ВТБ Банк” посилається на те, що виконавчий лист, отриманий банком 23 грудня 2015 року, був поданий на виконання до відділу примусового виконання УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області. 
       З відповіді від 24 лютого 2020 року №02133/7630 вони дізналися, що протягом 2016 року перебувало виконавче провадження, яке було завершене та виконавчий лист було повернуто стягувачеві. 
       Зазначали, що виконавчий лист на адресу стягувача не надходив та про завершення виконавчого провадження 29 червня 2016 року, в силу припису п.1 ст.37 Закону України “Про виконавче провадження”, вони дізнались лише з вказаної вище відповіді від 08 квітня 2020 року. 
       У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі №2-1053/10 (провадження №61 - 18169св18) зроблено висновок, що «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист». 
       У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
       Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.
       Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.
       Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
       Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
       При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.
       Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
       Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. 
       Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.
       Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
       Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом України «Про виконавче провадження» строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
       Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.
       Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.
       Згідно ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
       Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
       Колегія суддів звертає увагу, що постановивши оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у даній справі є саме ПАТ “ВТБ Банк”, а не заявник АТ “ВТБ Банк”, та прийшов до висновку, що заявник не є стягувачем по даній справі. 
       Даний висновок є помилковим оскільки відповідно до частини першої статті 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.
       Стаття 83 ЦПК України визначає, що юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Отже, з точки зору зазначеної норми закону, усі товариства належать до однієї організаційно-правової форми юридичної особи.
       Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» повне найменування акціонерного товариства українською мовою повинне містити його організаційно-правову форму (акціонерне товариство). Тип акціонерного товариства не є обов`язковою складовою найменування акціонерного товариства.
       В абзаці 3 частини другої статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зазначено, що зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.
       З аналізу зазначених положень убачається, що сама лише зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи. Зміна типу акціонерного товариства з публічного на приватне (ВАТ «ВТБ Банк» на ПАТ «ВТБ Банк» та АТ «ВТБ Банк») не є його реорганізацією. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».
       Згідно із пунктом 5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства» приведення діяльності у відповідність із нормами цього Закону, статутів та внутрішніх положень акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, у тому числі зміна найменування акціонерних товариств з відкритого або закритого на публічне або приватне, не є перетворенням та не потребує застосування процедури припинення.
       Таким чином, зміна найменування (типу) товариства з публічного на приватне не свідчить про припинення суб`єкта господарювання як юридичної особи шляхом її реорганізації, з огляду на що зазначені обставини не можуть бути підставою для висновку про те, що такий суб`єкт є відмінним від відповідної юридичної особи.
       ПАТ «ВТБ Банк» та АТ «ВТБ Банк» є однією і тією ж юридичною особою.
       Відтак, судом першої інстанції не було встановлено дійсних обставин справи. 
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що вирішення питання щодо заяви АТ “ВТБ Банк” про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа фактично відбулось без з`ясування та оцінки усіх обставин, а тому ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою.
       Оскільки, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, то в силу ст.379 ЦПК України ухвалу слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, –
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу акціонерного товариства “ВТБ Банк” задовольнити частково.

       Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

               Головуючий:                                         Демченко Е.Л.

        Судді:                                                 Куценко Т.Р. 

        Макаров М.О.