ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12665/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2020 року                                                                      м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г.В.
суддів:                    Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.
за участю секретаря:          Скидан С. В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо"
          на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2020 року
          у справі № 640/12665/20 (розглянуто у порядку письмового провадження)
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача Виконуючої обов`язки начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталії Євгенівни,
Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожної Тетяни Андріївни,
Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо"
про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А :
У червні 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Виконуючої обов`язки начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталії Євгенівни (надалі - відповідач 1), Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожної Тетяни Андріївни (надалі  - відповідач 2), Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі  - відповідач 3), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо", в якому просила суд:
- визнати протиправними дії в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Кенюк Людмили Василівни щодо проведення перевірки законності виконавчого провадження №48667701; 
- визнати протиправною та скасувати постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження №48667701 від 04.03.2020 винесену в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Кенюк Людмилою Василівною;
- визнати протиправними дії Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Задорожної Тетяни Андріївни щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 48667701 від 05.03.2020;
- визнати протиправною та скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження №48667701 від 05.03.2020 винесену Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Задорожною Тетяною Андріївною.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що зобов`язання за кредитним договором припинено, позаяк останньою повернено повну сплату стягнутого боргу за виконавчим написом в сумі 1558608,70 грн. Тому неправомірним є скасування відповідачем-1 постанови про закінчення виконавчого провадження № 48667701 від 28 січня 2019 року та зобов`язання державного виконавця забезпечити подальше проведення вчинення дій відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". В контексті наведеного висновку ОСОБА_1 зауважує, що постанова від 04.03.2020 була винесена Менчиць Н.Є. протиправно, так як, по-перше, в межах виконавчого провадження № 48667701 позивачкою фактично сплачену суму заборгованості у повному розмірі та зобов`язання припинено у зв`язку з його повним виконанням; по-друге, відповідач-1 є лише виконувачем обов`язків начальника ВДВС Голосіївського району м. Києва, а відтак не уповноважений на проведення законності виконавчого провадження згідно п. 3.1. "Порядку витребування та проведення перевірки виконавчого провадження".
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю. 
Визнано протиправними дії в.о. Начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталії Євгенівни щодо проведення перевірки законності виконавчого провадження № 48667701.
Визнано протиправною та скасовано постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження №48667701 від 04.03.2020 винесену в.о. Начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталією Євгенівною.
Визнано протиправними дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожної Тетяни Андріївни щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 48667701 від 05.03.2020.
Визнано протиправною та скасовано постанову про відновлення виконавчого провадження №48667701 від 05.03.2020 винесену головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожною Тетяною Андріївною.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) понесені ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 копійок).       
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва 28 серпня 2020 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права. Так, апелянт зазначає, що виконуючий обов`язки начальника відділу державної виконавчої служби наділений повноваженнями начальника у повному обсязі, а жодного обмеження компетенції виконуючого обов`язки законодавством не встановлено. Таким чином, відповідно до чинної Інструкції з організації примусового виконання рішень та Закону України "Про виконавче провадження" начальник Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві мав повне право здійснювати перевірку законності виконавчого провадження 48667701.
В судовому засіданні  апелянт підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив скасувати рішення суду першої інстанції.
Представник позивача в судовому засідання  заперечував проти апеляційної скарги, з підстав викладених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та просив рішення першої інстанції залишити в силі.
Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили. 
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 21 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк", як банком, та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено кредитний договір № 2619/0408/71-017, згідно з п. 1.1. якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 200000 доларів США на строк з 14 квітня 2008 року по 14 квітня 2018 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у терміни передбачені цим договором.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21 квітня 2008 року між банком та позичальником укладено іпотечний договір № 2619/0408/71-017-Z-1, за умовами якого позичальником передано в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка є приватною власністю ОСОБА_1 . 
Між ПАТ "Сведбанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" 25 травня 2012 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитом та договором забезпечення, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, ПАТ "Сведбанк" відступає ПАТ "Дельта Банк" право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором.
Позивачка вказує, що відповідно до п. 3.10 кредитного договору "у випадку порушення умов п.п. 3.8. та/або п. 3.9., та/або п. 6.1.2. цього договору та/або умови іпотечного договору, що укладається між банком та позичальником у відповідності до п. 2.1. цього договору, вимога про виконання порушеного зобов`язання направляється банком позичальнику у письмову вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника, зазначеною у реквізитах цього договору".
Так, 1 березня 2013 року ПАТ "Дельта Банк" направив ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та попередженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса.
Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. 07 червня 2013 року вчинено виконавчий напис, в якому зазначено: "За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, пропоную задовольнити вимоги стягувача ПАТ "Дельта Банк" (місцезнаходження 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, код СДРПОУ: 34047020, п/р НОМЕР_2 в AT "Дельта Банк", МФО 380087) в сумі розміром 1 558 608 (один мільйон п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч шістсот вісім) гривень 70 копійок".
Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві 10 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження № 48667701 на підставі вказаного вище виконавчого напису №8331 в межах суми боргу 1558608,70 грн.
Позивачкою 23 січня 2019 року сплачено 1558608,70 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1249072720.1.
Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Задорожної Т.А.  29 січня 2019 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №48667701 за п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".
Однак, 04.03.2020 року в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. прийнято постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження ВП № 48667701 (надалі - Постанова 04.03.2020 року) щодо законності виконавчого провадження ВП № 48667701, за наслідками чого постановлено висновки про те, що є необхідним:
"Визнати дії державного виконавця Кияниці Н.М. в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 48667701 від 10.09.2015 такими, що вчинені з порушеннями Закону України "Про виконавче провадження", а саме, щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з зазначенням суми боргу еквівалентної національній валюті у розмірі 1558608,70 грн., без врахування встановленої виконавчим документом вимоги у розмірі 194996,71 доларів США.
Визнати дії головного державного виконавця Задорожної Т.А. такими, що вчинені з порушеннями Закону України "Про виконавче провадження", а саме щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, як фактично виконаного в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Скасувати постанову головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Задорожної Т.А. про закінчення виконавчого провадження № 48667701 від 29.01.2019.
Зобов`язати головного державного виконавця Задорожну Т.А. Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) забезпечите подальше проведення вчинення дій у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".
Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Задорожної Т.А. було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №48667701 від 05.03.2020 року (надалі - Постанова 2).
Відповідно виконавче провадження № 48667701, в межах якого ОСОБА_1 сплатила суму заборгованості у повному розмірі, було відновлено.
Разом з цим позивачка звертає увагу, що зобов`язання за кредитним договором припинено, позаяк останньою сплачено боргу за виконавчим написом в сумі 1558608,70 грн. Тому неправомірним є скасування відповідачем 1 постанови про закінчення виконавчого провадження № 48667701 від 28 січня 2019 року та зобов`язання державного виконавця забезпечити подальше проведення вчинення дій відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Не погоджуючись з діями відповідачів та прийнятими постановами, позивач звернулася до суду з даною  позовною заявою.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення відповідачем 1 дій з перевірки виконавчого провадження № 48667701 було здійснено в розріз абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону, п. 1 розд. XII Інструкції та п. 3.1. Порядку, тобто не у відповідності до приписів п.п. 1, 3, 6, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, що обумовлює прийняття ним постанови від 04.03.2020 протиправно, а відтак обґрунтованими є доводи позивачки щодо визнання протиправними дій в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.       Київ Менчиць Н.Є. щодо проведення перевірки законності виконавчого провадження №       48667701, та про визнання протиправною і скасування Постанови 1.
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання (статті 2 Закону N 1403-VIII).
Статтею 6 Закону N 1403-VIII систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.
Відповідно до частини 3 статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.
Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.
Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.
Таким чином, начальник відділу виконавчої служби (виконуючий обов`язки) мав право проводити перевірки державного виконавця виключно під час вчинення виконавчих дій та за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби.
Відповідно до Законів України «Про державну виконавчу службу», № 1404-VIII та з метою встановлення єдиного механізму витребування і проведення перевірки виконавчих проваджень розроблено Порядок витребування та проведення перевірки виконавчого провадження, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 136/5 від 01.12.2004 року (надалі - Порядок № 136/5).
Згідно пункту 1.2 Порядку № 136/5 він поширюється на всі виконавчі провадження, які перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби (далі - орган ДВС), у тому числі на зведені виконавчі провадження.
Пунктом 3.1 Порядку № 136/5 перевірити законність виконавчого провадження мають право: директор Департаменту ДВС та його заступники - виконавче провадження, що знаходиться на виконанні у будь-якому структурному підрозділі органів ДВС; начальники регіональних органів ДВС, їх заступники - виконавче провадження, що знаходиться на виконанні підрозділів примусового виконання рішень цих органів та територіальних органів ДВС, що їм підпорядковані.
Про проведення перевірки виконавчого провадження та його витребування відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова (пункту 3.2 Порядку № 136/5).
Відповідно до пункту 3.8 Порядку № 136/5 про результати перевірки виконавчого провадження посадовою особою, яка його витребовувала, виноситься постанова, що є обов`язковою для виконання державними виконавцями та підлеглими посадовими особами органів ДВС.
У постанові зазначаються:
підстави здійснення перевірки даного виконавчого провадження;
в мотивувальній частині - коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства.
в резолютивній частині надається висновок з урахуванням вимог чинного законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні; визначається особу, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення); особу, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови;
встановлюється строк виконання даної постанови; інша необхідна інформація; коло осіб, яким надсилаються копії постанови та порядок її оскарження.
У постанові про результати перевірки виконавчого провадження за скаргою на постанову начальника підпорядкованого органу ДВС, винесеної за результатами розгляду скарги дії (бездіяльність) державного виконавця, інших посадових осіб ДВС чи при оскарженні постанови про повернення перевірки, витребування та результати перевірки виконавчого провадження зазначаються:
в мотивувальній частині правові висновки оскаржуваної постанови з урахуванням вимог чинного законодавства;
в резолютивній частині підлягає скарга задоволенню чи ні; у разі задоволення скарги вирішується питання про скасування оскаржуваної постанови; визначається особу, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення виявлених недоліків; особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; встановлюється строк виконання даної постанови; інша необхідна інформація, коло осіб, яким надсилаються копії постанови та порядок її оскарження.
З аналізу вищезазначених норм колегія суддів доходить висновку, що, в розумінні ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII та положень Порядку № 136/5, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, а також за результатами розгляду скарги стягувача на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, начальник відділу виносить вмотивовану постанову, якою має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом, або визнати дії або рішення державного виконавця такими, що вчинені згідно закону.
Колегією суддів досліджено матеріали виконавчої справи та встановлено, що в постанові в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. від 04 березня 2020 року та в матеріалах виконавчої справи відсутні будь-які посилання на скарги на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 4867701, а отже, проведення відповідачем перевірки суперечить вимогам ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII та Порядку № 136/5.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутня постанова в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. про проведення перевірки виконавчого провадження та його витребування з обґрунтуванням підстав для проведення даної перевірки. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), з оцінкою усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Серед критеріїв, принципів, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ними рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій (ст. 2 КАС України), є, зокрема, принцип законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаному критерію для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що 04.03.2020 року в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. прийнято постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження ВП № 48667701 (надалі - Постанова 04.03.2020 року) щодо законності виконавчого провадження ВП № 48667701, за наслідками чого постановлено висновки про те, що є необхідним:
"Визнати дії державного виконавця Кияниці Н.М. в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 48667701 від 10.09.2015 такими, що вчинені з порушеннями Закону України "Про виконавче провадження", а саме, щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з зазначенням суми боргу еквівалентної національній валюті у розмірі 1558608,70 грн., без врахування встановленої виконавчим документом вимоги у розмірі 194996,71 доларів США.
Визнати дії головного державного виконавця Задорожної Т.А. такими, що вчинені з порушеннями Закону України "Про виконавче провадження", а саме щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, як фактично виконаного в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Скасувати постанову головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Задорожної Т.А. про закінчення виконавчого провадження № 48667701 від 29.01.2019.
Зобов`язати головного державного виконавця Задорожну Т.А. Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) забезпечите подальше проведення вчинення дій у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".
Проаналізувавши зміст Постанови 04.03.2020 року колегія суддів доходить висновку, що в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. перевищила свою повноваження щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 48667701 від 10.09.2015 року не дивлячи на те, що на момент відкриття виконавчого провадження та протягом 5 років стягував - ПАТ «Дельта Банк» не оскаржував дану постанову.
Також, в матеріалах справи міститься лист ПАТ «Дельта Банк» від 31.01.2019 року №7935/19 в якому останній просив перерахувати виконавчу службу по виконавчому провадженню № 48667701 кошти в розмірі 1558608,70 грн на новий рахунок ПАТ «Дельта Банк», при цьому стягувач не зазначав про те, що дана сума є меншої чим зазначено у виконавчому написі.
Отже, під час вчинення виконавчих дій по виконавчого провадженню № 48667701 державний виконавець діяв у відповідності до вимог законодавства, а отже підстав для перевірки його дій у в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. були відсутні.
Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що стягувач (ПАТ «Дельта Банк») звертався до суду з позовом про визнання протиправних дій державного виконавця, під час відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач 1 діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII та без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, що свідчить про незаконність дій в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. щодо проведення перевірки та прийняття постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження №48667701 від 04.03.2020 року.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що решта позовних вимог підлягають задоволенню, оскільки судом визнано протиправним та скасовано постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження №48667701 від 04.03.2020 року.
Щодо посилання апелянта на те, що позивачем оскаржується в порядку цивільного судочинства визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором № 2619/0408/71-017 від 21 квітня 2008 року та за іпотечним договором № 2619/0408/71-017-Z-1 від 21 квітня 2008 року, колегіє суддів не береться до уваги, оскільки в даному випадку адміністративний суд розглядає спір між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень щодо вчинення останніми певних дій та правомірність прийняття оскаржуваних постанов.
Разом з тим, твердження апелянта, що державним виконавцем під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.09.2015 р. не правомірно зазначено про стягнення заборгованість з боржника в гривнях, а не в іноземній валюті з посиланням на рішення Верховного Суду, колегією суддів не береться до уваги, оскільки дане питання могло бути предметом оскарження сторонами виконавчого провадження до суду постанови про відкриття виконавчого провадження та не є предметом розгляду даної справи. 
Колегія суддів всі доводи викладені позивачем у позовній заяві та вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги позивача.
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. 
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не може бути оскаржена до Верховного суду.
Головуючий суддя                                                                                Г. В. Земляна

Судді:                                                                                                    Є. І. Мєзєнцев

          В. В. Файдюк