ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 204/2670/20(2-а/204/70/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  інспектора роти  батальйону №1 роти №1 управління патрульної поліції у м. Кременчуці лейтенанта поліції Коломієця Михайла Сергійовича на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2020, ухвалене суддею  Черкез Д.Л., по справі за позовом   ОСОБА_1  до  Управління патрульної поліції у м. Кременчуці, інспектора роти  батальйону №1 роти №1 управління патрульної поліції у м. Кременчуці лейтенанта поліції Коломійця Михайла Сергійовича   про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- 

в с т а н о в и В:

            У квітні  2020 року позивач звернувся до суду  першої інстанції з позовом  до  Управління патрульної поліції у м. Кременчуці, інспектора батальйону № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці лейтенанта поліції Коломієць Михайла Сергійовича, в якому він просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2409452 від 18 квітня 2020 року. 
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2020 адміністративний позов задоволено.
Рішення обгрунтовано тим, що інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустими доказами, які б підтверджували вину позивача у скоєнні правопорушення, у порушення ст. 258 КУпАП.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач  подав  апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове рішення , яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Скаржник вказує на те, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор  діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем  ПДР, обгрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. 

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18 квітня 2020 року інспектором роти № 1 батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Коломієць Михайлом Сергійовичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2409452 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1  ст. 121 КУпАП  та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. 
Відповідно до вказаної постанови серії ЕАК № 2409452 від 18 квітня 2020 року, водій ОСОБА_1 , 18 квітня 2020 року, о 22.54 год., на 129 км автомобільної дороги Н-31 Дніпро-Решетилівка у Кобеляцькому районі Полтавської області, керував транспортним засобом TGL 8.180, номерний знак НОМЕР_1 , в якому була відсутня медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип ТЗ для якого вона призначена, чим порушив п. 31.4  Правил дорожнього руху  - керування водієм транспортним засобом, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів,  правилам дорожнього руху  і технічної експлуатації.

Частиною другою  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до  статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з  статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП  встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП  закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до  статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Пунктом 24  Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті»  роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями  283  і  284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до частини 3  статті 77 КАС України  докази суду надають учасники справи.
Згідно з частинами 1, 2  статті 77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, для підтвердження порушення позивачем    пункту 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено»  ПДР  відповідач, відповідно до  статті 251 КУпАП, зобов`язаний надати, зокрема, належний відеозапис чи матеріали фотофіксації події.
Оскільки, відповідач не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення і не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1  статті 122 КУпАП, то постанова  серії  ЕАК № 2409376  від 18.04.2020 року є протиправною та правомірно скасована судом першої інстнції . 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

               ПОСТАНОВИВ:
                    
Апеляційну скаргу інспектора роти  батальйону №1 роти №1 управління патрульної поліції у м. Кременчуці лейтенанта поліції Коломієця Михайла Сергійовича -залишити без задоволення. 
                  Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2020 р. - залишити без змін. 
                    Постанова суду набирає законної сили з 15 жовтня 2020 року та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова