ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 336/2920/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року (суддя Дацюк О.І., повний текст рішення складено 01.10.2020)  в адміністративній справі 
за позовом ОСОБА_1 
до Інспектора з паркування Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради Хижняка Віталія Геннадійовича 
про скасування постанови,-
в с т а н о в и в :
                    
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову Інспектора з паркування Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради Хижняка Віталія Геннадійовича про накладення адміністративного стягнення серії ZP № 2000981 від 29.04.2020 та закрити провадження. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.
Зокрема апелянт зазначає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами скоєння правопорушення, судом не перевірено відповідність дорожньої розмітки правилам ДСТУ. Також оскаржувана постанова не внесена до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Інспектором з паркування Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради Хижняком В.Г. під час інспектування 28.04.2019 було виявлено транспортний засіб Huindai Accent, державний номер НОМЕР_1 , який здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушено п. 15.9 «г» ПДР України, що стало підставою для винесення постанови від 29.04.2020 серії ZP № 2000981, згідно з якою   ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3  ст. 122 КупАП  і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Пунктом 15.9 «г» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За приписами примітки до статті 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), є відповідальна особа, зазначена у  частині першій  статті 14-2  цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. 
Частиною 1 статті 14-2  КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.
Як вбачається з матеріалів справи та було зазначено вище, інспектором з паркування під час інспектування було виявлено розміщення автомобіля ближче 10 метрів від пішохідного переходу, що є порушенням п. 15.9 «г» ПДР України.
Вимірювання відстані між автомобілем та пішохідним переходом здійснювалося за допомогою вимірювального пристрою Bosh GLM20, до якого додано Свідоцтво № 12-0213-20 від 17.02.2020 (чинне протягом року) про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. За даними вимірювання відповідна відстань складала 7,670 метрів.
Вказане порушення зафіксовано технічним засобом Samsung SM-T395, до якого додається декларація про відповідність та сертифікат дослідження конструкції. Матеріали справи містять фотодокументи із зображенням автомобіля у різних ракурсах, із відображенням дати та часу фотофіксації та зазначенням відповідних географічних координат, за якими достеменно можливо встановити розміщення автомобіля. 
Доводи позивача про зазначення неіснуючих координат суд апеляційної інстанції не приймає, як обґрунтовані, адже відображення у матеріалах фотофіксації відповідних координат зі знаком «кома», а не «крапка» є формальним недоліком.
Сама постанова містить посилання на офіційний веб-сайт із описом порядку доступу до зображень транспортного засобу в момент виявленого правопорушення, тобто містить посилання на належні та допустимі докази.
Не можуть бути прийняті судом доводи апелянта щодо невідповідності дорожньої розмітки вимогам ДСТУ, як такі, що свідчать про відсутність в діях позивача порушень ст. 122 КУпАП, адже такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, тоді як, дослідивши фотоматеріали, суд апеляційної інстанції встановив, що дорога містить розмітку «пішохідний перехід».
Крім того аналіз фото-доказів, а саме фіксування автомобіля з різних ракурсів з прив`язкою до різних об`єктів по відношенню до початку дорожньої розмітки «пішохідний перехід» дає можливість встановити, що вимірювання здійснювалося інспектором з місця початку лінії розмітки і найближчим автомобілем від цього місця є саме автомобіль, який належить позивачеві, що в свою чергу доводить  розміщення  автомобіля менше, ніж за 10 метрів до такої розмітки.
Також не є обґрунтованими доводи позивача, що фото- матеріали не ідентифікують транспортний засіб як такий, що належить ОСОБА_1 , оскільки не відображають номерний знак позаду автомобіля, адже з наданих доказів беззаперечно встановлюється номерний знак, який чітко відображений на зображеннях з іншого ракурсу автомобіля.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що  відповідачем в повній мірі доведено належними доказами виявлене правопорушення.
Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Частиною 1 статті 277 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції доходить висновку, що інспектор з паркування, приймаючи постанову не в день виявлення порушення, діяв в межах наданих законом повноважень та правомірно виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 29.04.2020.
Щодо доводів позивача про не розміщення постанови у Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, така обставина не тягне за собою скасування постанови, яка визнана судом обґрунтованою та правомірною.
Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 316, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в :

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
          Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року в адміністративній справі № 336/2920/20 залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з 08 грудня 2020 року та оскарженню не підлягає.
          Повна постанова складена 08 грудня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров