УХВАЛА

16 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 420/911/20
адміністративне провадження № К/9901/32281/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нємазєнка Андрія Віталійовича, Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи: Міністерство юстиції України, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання протиправною та скасування постанови,
УСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нємазєнка А.В., Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи: Міністерство юстиції України, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання протиправними та скасування: постанови державного виконавця Нємазєнко А.В. від 23 травня 2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП №56466614 про стягнення коштів з позивача у розмірі 701 180,73 гривні в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 70118,07 гривень; постанови державного виконавця Нємазєнко А.В від 15 листопада 2018 року, винесену в межах ВП №56466614 про стягнення виконавчого збору з позивача в сумі 70118,07 гривень; постанови державного виконавця Нємазєнко А.В від 23 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП №57762294 щодо стягнення виконавчого збору з позивача в сумі 70118,07 гривень.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі за його позовом про визнання протиправними та скасування постанови державного виконавця Нємазєнко А.В. від 23 травня 2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП №56466614 про стягнення коштів у розмірі 701180,73 гривні в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 70118,07 гривень, та про скасування постанови державного виконавця Нємазєнко А.В від 15 листопада 2018 року, винесеної в межах ВП №56466614 про стягнення виконавчого збору з в сумі 70118,07 гривень. 
Також йому поновлено строк на звернення до суду із позовом про визнання протиправною та скасування постанови від 23 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП №57762294 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 70118,07 гривень.
Крім того, ОСОБА_1 відмовлено у відстроченні сплати судового збору та позовну заяву про визнання протиправною та скасування постанови від 23 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП №57762294 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 70118,07 гривень залишено без руху із наданням десятиденного строку з дня отримання ухвали для усунення зазначених недоліків.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 23 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП №57762294 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 70118,07 гривень - повернуто позивачу.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року ухвалу суду першої інстанції від 28 лютого 2020 року скасовано, а справу №420/911/20 направлено до Одеського окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з позовними вимогами про визнання протиправною та скасування постанови від 23 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП №57762294 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 70118,07 гривень, яку постановлено розглядати з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду окремих категорій термінових справ.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року в задоволенні позову про визнання протиправною та скасування постанови від 23 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП №57762294 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 70118,07 гривень відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року  без змін.
Не погоджуючись з рішеннями попередніх інстанцій, 27 листопада 2020 року позивачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
У поданій касаційній скарзі скаржник з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі №420/911/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Дослідивши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до частини третьої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Статтями 280, 281 287, 288 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено: особливості провадження у справах за адміністративними позовами органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах за адміністративними позовами про усунення перешкод та заборону втручання у здійснення права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України.
У свою чергу, стаття 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що спір у цій справі виник у відносинах з приводу дій державної виконавчої служби.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Водночас аналіз ухвалених у цій справі судового рішення та постанови і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ і скаржник таких принципів не наводить, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючисьстаттею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
УXВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нємазєнка Андрія Віталійовича, Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи: Міністерство юстиції України, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання протиправною та скасування постанови.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                А.Г.Загороднюк

Судді:                                                                                                    Л.О. Єресько

                                                                                                    В.М. Соколов