ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 р. 	Справа № 520/4475/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Донець Л.О. ,  Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків по справі № 520/4475/2020
за позовом             ОСОБА_1  
до            Міністерства оборони України ,             ІНФОРМАЦІЯ_1                    
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі – відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач-2), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України  про відмову ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2-ої групи внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019 року №105, п. 26;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно скласти з урахуванням висновків суду та подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом 2-ої групи внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) та належним чином оформлений пакет документів, наданий ним позивачем разом з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю у відповідності до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, “Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530;
- зобов`язати Міністерство оборони України після отримання відповідного висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом 2-ої групи внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) призначити, нарахувати та здійснити виплату через Харківський обласний військовий комісаріат одноразову грошову допомогу військовослужбовцю - ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом 2-ої групи внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб для працездатних осіб на 1 січня календарного року у відповідності до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, “Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 з урахуванням раніше отриманих сум.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду України від 15.05.2020 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду України від 15.05.2020 року у справі №520/4475/2020, та прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що рішення  Міністерства оборони України  (п.26 протоколу) від 09.08.2019 року №105 є протиправним, оскільки жодним нормативним актом не визначено який вид огляду МСЕК має бути: первинний чи повторний для призначення одноразової грошової допомоги, у разі настання інвалідності. Зазначає, що між довідкою МСЕК серії 12 ААА № 686480 від 21.02.2018 року про встановлення ІІІ групи інвалідності та довідкою МСЕК серії 12 ААА №980160 від 12.06.2019 про встановлення ІІ групи інвалідності два роки не минули. Крім того, в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на практики Європейського Суду з прав людини (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі  «Чуйкіна проти України») та ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач з квітня 2000 року по листопад 2001 року та з 01.08.2014 року по 04.09.2015 року перебував на військовій службі в Збройних Силах України, про що свідчать дані військового квитка позивача, копія якого міститься в матеріалах справи.
В період з 23.08.2014 року по 30.08.2015 року позивач приймав безпосередньо участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджено копією  довідки ТВО командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 від 01.10.2015 року №4/960, службової характеристики позивача від 22.02.2016 року. 
Під час проходження військової служби позивачем було отримано вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 18/2824 від 28.09.2015 року, виданою т.в.о. командира в/ч пп НОМЕР_1 . 
Згідно медичної характеристики позивача № 1134 від 04.09.2015 року вбачається неодноразове проходження лікування з приводу отриманої травми в АТО та встановлено, що наслідки ЗЧМТ, струс головного мозку (27.08.2014 року), отримані в результаті вибухової травми “ТАК, ПОВ`ЯЗАНА З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ”.
Рішенням Військово-лікарської комісії Північного регіону від 26.05.2016 року, що оформлено протоколом засідання № 198 від 26.05.2016 року визначила, що травма та захворювання позивача, пов`язані з захистом Батьківщини.
З 14.06.2016 року позивачу вперше було встановлено інвалідність ІІІ групи внаслідок травми, що пов`язана з захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 131454 від 04.07.2016 року зі строком дії до 01.07.2017 року та призначено черговий переогляд визначено 20.06.2017 року.
З 21.02.2018 року за результатами переогляду МСЕК позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми, що пов`язана з захистом Батьківщини, що підтверджено довідкою МСЕК серії 12 ААА  № 686480 від 21.02.2018 року зі строком дії до 01.03.2019 року та призначено черговий переогляд 21.02.2019 року.
Позивач звернувся за виплатою одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок травми, що пов`язана з захистом Батьківщини та йому була виплачена дана допомога в розмірі 217500,00 грн.
З 28.05.2019 року за результатами переогляду МСЕК позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, що пов`язана з захистом Батьківщини до 01.06.2020 року, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 980160 від 12.06.2019 року зі строком дії до 01.06.2020 року та черговий переогляд призначено на 28.05.2020 року.
Після встановлення ІІ групи інвалідності у 2019 році позивач звернувся до Харківського обласного військового комісаріату з заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини та надав увесь пакет  документів відповідно до  п.4.7 Положення.
ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено висновок та направлено його Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення  про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок  травми, пов`язаної  із  захистом Батьківщини.
Листом №3350/ВЗС від 02.10.2019 року ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу вручено витяг  з  протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019 року №105, п.26.   
Згідно пункту 26 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 105 від 09.08.2019 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що згідно з абзацом другим п. 4 ст.16-3 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, передбачено, що  у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Зміна групи інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. Також вказано, що допомога у зв`язку з встановленням III групи інвалідності виплачена в сумі 217500 грн. 
Позивач, вважаючи протиправною відмову та рішення відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є правомірним, оскільки зміна підстав для призначення позивачу одноразової допомоги відбулась після спливу дворічного строку, визначеного п. 4 ст. 16-3 України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
 Спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІI групи інвалідності з 28.05.2019, внаслідок травми, захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Отже, до спірних відносин застосовується законодавство, що діяло на 28.05.2019.
При цьому, колегією суддів встановлено, що позивач звертався за виплатою одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок травми, що пов`язана з захистом Батьківщини, яка йому була виплачена у розмірі 217500,00 грн.
Відповідно до  п. 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII було доповнено статтями 16-1, 16-2, 16-3, 16-4 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 № 5040-VI. Цей Закон набрав чинності 01.01.2014 і застосовується до правовідносин, що виникли після 01.01.2014.
Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII у редакції, що діяла з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».
Змістовно абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється.
Окрім того, абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII встановлює обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.
Обидві ці норми (абзац перший та другий пункту 4 статті 16-3 Закону) передбачають дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
Зазначені правові норми є нормами прямої дії і поширюються на всіх військовослужбовців.
 Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 15.07.2020 року у справі № 240/10153/19 судова палата визнала необхідним відступити від правового висновку, зробленого у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 (справа №295/3091/17), 21.06.2018 (справа № 760/11440/17), 30.09.2019 (справа № 825/1380/18) та інших, де його застосовано, та дійшла такого висновку про застосування пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII: 
1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;
2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01.01.2014;
3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01.01.2014 чи після).
Застосовуючи цей висновок Верховного Суду до обставин справи, колегія суддів звертає увагу на те, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся 28.05.2019, а первинно інвалідність ІІІ групи встановлено 14.06.2016. Оскільки між цими подіями минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги, про те, що в період з 01.03.2019 року по 28.05.2019 року позивач не мав статусу інваліда, з 28.05.2019 позивачу вперше встановлено ІІ групу інвалідності, а тому він має право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до чинного законодавства на час встановлення другої групи інвалідності, а не за минулі періоди встановлення інвалідності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачу вже виплачувалась вказана допомога у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності  та приписи пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII визначають певні обставини за яких особа має право на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у випадку її попередньої виплати. Тобто, у спірних правовідносинах має значення наявності попередньої виплати одноразової грошової допомоги та час, який минув з дати первинного огляду до дати повторного огляду, якою встановлено вищу групу інвалідності.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності у чинному законодавстві вказівки на вид огляду МСЕК, який враховується при визначенні права на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі,  оскільки  приписами пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII чітко вказано, що для визначення права на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі враховується  дата первинного огляду та дата повторного огляду, якою встановлено вищу групу інвалідності.
Доводи позивача, що між довідкою МСЕК серії 12 ААА № 686480 від 21.02.2018 року про встановлення ІІІ групи інвалідності та довідкою МСЕК серії 12 ААА №980160 від 12.06.2019 про встановлення ІІ групи інвалідності два роки не минули, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки первинно позивачу ІІІ групу інвалідності було встановлено 14.06.2016 згідно довідки МСЕК серії 12 ААА № 131454, дата якої має значення для визначення можливості отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на практику Європейського Суду з прав людини (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі  «Чуйкіна проти України»), колегія суддів вважає безпідставними, оскільки предмет спору у вказаній справі є іншим.
Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів не приймає такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача у справі.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2020 року по справі №520/4475/20 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2020 по справі №520/4475/2020  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.О. Донець    О.М. Мінаєва