РІШЕННЯ
Іменем України

16 листопада 2020 року 
м. Київ
справа №9901/297/20
адміністративне провадження №П/9901/297/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Мороз Л.Л.,  Бучик А.Ю.,  Желєзного І.В., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (письмовому провадженні) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу № 9901/297/19 за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії, - 
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. 14.09.2020 ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, у якому просив:
визнати протиправною дію Президента України щодо направлення  його заяви від 26.08.2020 до Міністерства освіти і науки України (далі - МОН України);
зобов`язати Президента України розглянути його заяву від 26.08.2020 і повідомити його про результати перевірки вказаної заяви та суть прийнятого рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що відповідач зобов`язаний розглянути його заяву відповідно до частини першої статті  7 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР) та відповідно до статті 19 цього ж Закону - повідомити його про результати перевірки вказаної заяви та суть прийнятого рішення, чого протиправно не зробив відповідач.
2. Ухвалою судді Верховного Суду від 15.09.2020 відкрито провадження у справі          № 9901/297/20 за вищевказаним позовом, вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження (письмовому провадженні) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
3. 08.10.2020 від відповідача до Верховного Суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , в якому представник Президента України вказує на відсутність підстав для її задоволення з огляду на те, що Офісом Президента України на виконання вимог частини третьої статті 7 Закону № 393/96-ВР звернення позивача від 26.08.2020 було направлено для розгляду до Міністерства освіти і науки України, оскільки саме воно наділено повноваженнями вирішувати питання, порушені у ньому. При цьому відповідач вказує на те, що звернення позивача за своєю суттю є пропозицією, в якій він висловив свої думки щодо врегулювання суспільних відносин, вдосконалення основних правових та організаційних засад функціонування системи вищої освіти, а не заявою чи скаргою.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
4. У справі, яка розглядається, Верховним Судом встановлено, що 26.08.2020 ОСОБА_4 звернувся до Президента України Зеленського В.О. зі зверненням, у якому виклав обставини неможливості отримання ним дублікату диплома бакалавра про закінчення Миколаївського державного педагогічного інституту імені В.Г. Бєлінського. Вказав, зокрема, що численні його звернення до МОН України із зазначеного питання не вирішили порушене ним питання, а вказане міністерство припинило розгляд його звернень, незважаючи на те, що питання видачі дубліката диплома так і не вирішено.
В зв`язку з цим, ОСОБА_4 у зверненні до Президента України від 26.08.2020 висловив прохання:
подати до Верховної Ради України проект закону про встановлення порядку видачі дублікатів дипломів, що видавалися в Українській Радянській Соціалістичний Республіці (далі - Українська РСР);
не направляти його заяву до МОН України.
Разом зі зверненням від 26.08.2020 позивач надіслав на адресу відповідача також копію листа МОН України від 31.07.2020 № 3/2342-20, у якому зазначено, що воно в останнє дає відповідь на порушене позивачем питання щодо видачі дублікату диплома та повідомляє про припинення розгляду звернень позивача.
Відповідно до супровідного листа від 03.09.2020 №22/026613-14, наданого позивачем та наявного в матеріалах справи, Департамент з питань звернення громадян Офісу Президента України надіслав звернення ОСОБА_3 від 26.08.2020 на розгляд         МОН України, про що також повідомив заявника та роз`яснив йому порядок оскарження прийнятого рішення.
Позивач, вважаючи неправомірними такі дії Президента України щодо нерозгляду його заяви по суті та направлення її  до МОН України, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН
5. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_4 зазначив, що 26.08.2020 направив поштою відповідачеві звернення, в якому вказав, що у 1981 році закінчив Миколаївський державний педагогічний інститут імені В.Г. Белінського та просив забезпечити його право на отримання дубліката диплома про його закінчення шляхом подання до Верховної Ради України проекту закону про встановлення порядку видачі дублікатів дипломів, що видавалися в Українській РСР.
У цьому зверненні до Президента України позивач також повідомив, що МОН України припинило розгляд його звернень відповідно до статті 8 Закону № 393/96-ВР. 
Тому, позивач наголошує, що відповідач міг і не задовольнити його прохання виступити із законодавчою ініціативою, проте був зобов`язаний розглянути його заяву та повідомити про результати її перевірки та суть прийнятого рішення.
Натомість, 03.09.2020 відповідач направив звернення від 26.08.2020 до МОН України, що на думку позивача, є порушенням його права на розгляд заяви та отримання відповіді.
IV. ВИСНОВКИ СУДУ 
8. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу неправомірного, на думку ОСОБА_3 , направлення його звернення, адресованого Президенту України, до      МОН України.
9. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
10. Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити до органів державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовані Законом № 393/96-ВР.
11. Цей Закон також забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
12. Вказані конституційні положення, а також положення Закону № 393/96-ВР містять правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема, до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення і надати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
13. Згідно з частиною першою статті 5 Закону №  393/96-ВР звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
14. За змістом статті 15 цього Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
15. Водночас частиною третьою статті 7 цього Закону передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
16. Отже, звернення громадян повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.
17. Такий самий висновок зроблено й Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справі №800/580/17 (П/9901/9/18)).
18. Вирішуючи чи належить розгляд порушених позивачем у його зверненні від 26.08.2020 питань до повноважень Президента України, суд зазначає, що повноваження Президента України вичерпно визначені в статті 106 Конституції України, тому законодавчі акти не можуть покладати додаткових прав чи обов`язків на Президента України. На цю обставину неодноразово вказував Конституційний Суд України у своїх Рішеннях (від 10.04.2003 № 7-рп/2003, від 07.04.2004 № 9-рп/2004, від 16.05.2007 № 1-рп/2007).
19. Статтею 102 Конституції України визначено, що Президент України є главою держави і виступає від її імені, є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.
20. Відповідно до пункту 28 частини першої статті 106 Конституції України для здійснення своїх повноважень Президент України створює у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби.
21. Указом Президента України від 25.06.2019 №436/2019 затверджено Положення про Офіс Президента України (далі - Положення №436/2019), відповідно до підпункту 22 пункту 4 якого, Офіс Президента України організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських об`єднань (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв`язання порушених у них проблем.
22. Згідно з пунктом 6 Положення №436/2019 Офіс у процесі виконання покладених на нього завдань взаємодіє в установленому порядку з органами Верховної Ради України та її Апаратом, Кабінетом Міністрів України та його Секретаріатом, Апаратом Ради національної безпеки і оборони України, центральними та місцевими органами виконавчої влади, правоохоронними, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, науковими та іншими установами, організаціями, а також із відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій.
23. Зі змісту звернення ОСОБА_3 від 26.08.2020 видно, що  воно фактично зводиться до  порушеного питання видачі дубліката диплома бакалавра про закінчення Миколаївського державного педагогічного інституту імені                           В.Г. Бєлінського, вирішення якого не відноситься до повноважень Президента України відповідно до статті 106 Конституції України.
24. Водночас головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності, є Міністерство освіти і науки України [пункту 1 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 N 630 (далі - Положення про МОН України)].
25. Пунктом 4 Положення про МОН України визначено, що МОН України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема:
узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України, Кабінету Міністрів України та в установленому порядку вносить їх на розгляд Кабінету Міністрів України (підпункт 1);
розробляє проекти законів та інших нормативно-правових актів з питань, що належать до його компетенції (підпункт 2);
за дорученням і в межах, встановлених Кабінетом Міністрів України, реалізує права і обов`язки уповноваженого органу стосовно заснованих державою закладів вищої освіти (підпункт 59);
затверджує порядок виготовлення, видачі та обліку документів про освіту, вимоги до їх форми та/або змісту (підпункт 70);
здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю МОН, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління (підпункт 88).
26. Наявність у МОН України наведених повноважень дозволяє зробити висновок, що вирішення порушеного у зверненні позивача від 26.08.2020 питання (видача дублікату диплома бакалавра про закінчення Миколаївського державного педагогічного інституту імені В.Г. Бєлінського) належить саме до повноважень МОН України.
27. При цьому, на думку колегії суддів, той факт, що МОН України відповідно до статі   8 Закону № 393/96-ВР припинило переписку із позивачем щодо порушених ним питань стосовно можливості отримання дублікату диплома про вищу юридичну освіту, здобуту за часів Української РСР, не спростовує висновків про те, що знов отримане Президентом України звернення позивача із порушеними питаннями в частині, що не входять до його компетенції, повинно пересилатись ним  за належністю відповідному органу (МОН України), як цього вимагають положення статті 7 Закону №  393/96-ВР, оскільки те, що останній не розглядає повторні звернення від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, не наділяє  Президента України повноваженнями надавати відповідь по суті такого  звернення замість компетентного органу.
28. Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною, зокрема у  постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 800/580/17 (П/9901/9/18).
29. До того ж, колегія суддів зазначає, що надане статтею 93 Конституції України Президенту України право законодавчої ініціативи у Верховній Раді України є правом, а не обов`язком Глави Держави.
30. Враховуючи встановлені обставини, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що структурний підрозділ Офісу Президента України правомірно надіслав звернення ОСОБА_3 від 26.08.2020 на розгляд МОН України (у частині питань, що належать до компетенції цього міністерства), повідомивши про це позивача. Такі дії повністю узгоджуються з положеннями частини третьої статті 7 Закону № 393/96-ВР.
31. Аргументи позивача про те, що відповідач не повинен був направляти його звернення до Міністерства освіти і науки України, оскільки останнє раніше вже відмовилось розглядати його звернення на підставі статті 8 Закону № 393/96-ВР, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства. До того ж, саме МОН України наділено повноваженнями вирішувати питання, порушені у зазначеному вище зверненні позивача.
32. За таких обставин, так як звернення ОСОБА_1 було правомірно направлено структурним підрозділом Офісу Президента України за належністю до компетентного органу, оскільки вирішення порушеного у ньому питання не належить до повноважень Президента України чи створених ним консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів і служб, а відносяться саме до компетенції Міністерства освіти і науки України, позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.
33.  Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
34. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідачем не надано доказів понесення ним судових витрат, то такі розподілу не підлягають.
Керуючись статями 139, 242-246, 255, 262, 263, 266, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Великої Палати Верховного Суду.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................
А.І. Рибачук,
Я.О. Берназюк, 
 Л.Л. Мороз, 
 А.Ю. Бучик, 
 І.В. Желєзний, 
Судді Верховного Суду