УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/7888/20 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П. 
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
                       
головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №296/7888/20 за матеріалами позовної заяви  ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про порушення конституційних прав і стягнення моральної шкоди
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07 жовтня 2020 року Маслак В.П., яка постановлена у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Просить: визнати порушення відповідачем Закону України «Про доступ до публічної інформації» - порушеннями конституційних прав незаконною відмовою розглядати запити на інформацію; прийняти виклад порушень законодавства, якими порушено конституційні права  ОСОБА_1  незаконною відмовою розглядати запити на інформацію, із зазначенням суті порушень та доказів, наданих в додатку; прийняти пояснення стосовно відшкодування моральної шкоди за порушення конституційних прав  ОСОБА_1  незаконною відмовою розглядати запити на інформацію Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області та стягнути з відповідача на її користь за 12 порушень конституційних прав моральну шкоду в сумі 50 000 грн. Свій позов обґрунтовує тим, що 20 серпня 2020 року подала до Житомирської міської ради запит на інформацію, який, керуючись п.3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», 28 серпня 2020 року переданий до Управління Держгеокадастру у Житомирській області, як розпорядника інформації. 08 вересня 2020 року до Управління Держгеокадастру у Житомирській області надано запит на інформацію про надання дозволу на ознайомлення з графічними матеріалами меж земельної ділянки за адресою:  АДРЕСА_1 . При ознайомленні з відповідями на запити від 20 серпня 2020 року та від 08 вересня 2020 року нею встановлено недостатню правову врегульованість відповідей, що потягло на порушення конституційних прав. Незаконною відмовою розглядати запити на інформацію відповідачем заподіяно їй моральної шкоди, що викликало погіршення здоров`я та завдало душевних страждань, оскільки під час розгляду запиту на інформацію від 20 серпня 2020 року вчинено сім порушень законодавства, а під час розгляду запиту на інформацію від 08 вересня 2020 року вчинено п`ять порушень законодавства. Розмір моральної шкоди позивач оцінила в 50 000 грн. 

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про порушення конституційних прав і стягнення моральної шкоди. Роз`яснено позивачу, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Житомирським окружним адміністративним судом (вул. Мала Бердичіська,23, м. Житомир,10014).

Не погодившись із ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати. Вважає, що суд першої інстанції при розгляді питання про відкриття провадження у справі неправильно застосував норми матеріального права та процесуального права (незаконно витлумачив закон), внаслідок чого незаконно відмовився розглядати спір. В ухвалі суд змінив суть спору та незаконно відмовився захищати її порушені конституційні права незаконною відмовою розглядати запити на інформацію. Вважає, що суд помилково застосував до спірних правовідносин норми КАС України та безпідставно не застосував положення ЦПК України. Зокрема, на думку скаржника, неправильно застосовані норми п.1 частини першої ст.19 КАС України. 

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області подало відзив на апеляційну скаргу. Просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема посилається на те, що суд, який розглянув справу не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом», у розумінні частини першої статті 6 Конвенції. При цьому, безпосередньо у частині 3 ст.23 Закону України «Про доступ до публічної інформації», на який посилається ОСОБА_1 , зазначено, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України. Тобто, у Законі міститься пряма вказівка на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 

За приписами ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Із урахуванням викладеного вище, апеляційний суд здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явилися в судове засідання. 

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою ст.247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 20 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до голови Житомирської міської ради із письмовим запитом на інформацію. На підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» просила розпорядника інформації надати викопіювання з графічних матеріалів про розташування меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Листом від 28 серпня 2020 року виконком Житомирської міської ради повідомив, що не є розпорядником інформації щодо сформованих земельних ділянок та переадресував запит до Управління Держгеокадастру у Житомирській області (а.с.8).

08 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Управління Держгеокадастру у Житомирській області зі скаргою, оскільки вважала, що відповіді про розгляд запиту на інформацію не отримала (а.с.9). Також 08 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Управління Держгеокадастру у Житомирській області із письмовим запитом на інформацію (а.с.12). Посилаючись на положення Закону України «Про доступ до публічної інформації», просила надати дозвіл на ознайомлення з графічними матеріалами меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та здійснювати сканування графічних матеріалів, а в разі потреби надати копії графічних матеріалів.

Листом від 04 вересня 2020 року №ПІ-370/0-428/0/63-20 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надало ОСОБА_1 інформацію про те, що відносини між суб`єктами звернення та суб`єктами надання адміністративних послуг врегульовано Законом України «Про адміністративні послуги», а не Законом України «Про доступ до публічної інформації» (а.с.11). Поінформовано, що надання відомостей з державного земельного кадастру у формі викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) - відносяться до переліку адміністративних послуг органів виконавчої влади, які надаються через центри надання адміністративних послуг. Головне управління відмовило ОСОБА_1 у задоволенні запиту та роз`яснило, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядника інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Листом від 11 вересня 2020 року №ПІ-380/0-440/0/63-2020 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про те, що задоволення її запиту не охоплюється дією Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с.13). Починаючи з 01 січня 2015 року, відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги» на всій території України органи земельних ресурсів надають послуги через центри надання адміністративних послуг. Вони утворені при місцевих державних адміністраціях та органах місцевого самоврядування. Відповідно до розпорядження КМУ від 16 травня 2014 року №523-р «Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг» надання відомостей з Державного земельного кадастру у формі викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) та видача відомостей з документації із землеустрою, що включена до державного фонду документації із землеустрою - відносяться до переліку адміністративних послуг органів виконавчої влади, які надаються через центри надання адміністративних послуг. Порядок надання адміністративних послуг визначено статтею 9 Закону України «Про адміністративні послуги». Черговий раз роз`яснено порядок оскарження рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації.

Статтею  ст.124 Конституції України гарантовано, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Як визначено частиною першою ст.18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Так, відповідно до частини першої ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.1 частини першої ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п.1 частини першої ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Із наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

У пункті 7 частини першої ст.4 КАС зазначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, із аналізу слідує, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Окрім того, звертаючись із запитами, позивач посилалася на положення Закону України «Про доступ до публічної інформації». Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Разом із тим, частина третя ст.23 Закону України «Про доступ до публічної інформації», тобто спеціального Закону, передбачає, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини п`ятої ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що під час розгляду запитів ОСОБА_1 на інформацію від 20 серпня 2020 року та від 08 вересня 2020 року відповідач здійснював владні управлінські функції при реалізації контрольних повноважень у сфері земельних відносин, речового права на спірну земельну ділянку в ОСОБА_2 ще не виникло, вимога про відшкодування моральної шкоди заявлена в одному провадженні з вимогами про вирішення публічно-правового спору, а тому розгляд даного спору належить до юрисдикції адміністративного суду, що й визначено прямою вказівкою у спеціальному Законі України «Про доступ до публічної інформації».

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 

Відповідно до п.1 частини першої ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі відповідає вимогам закону та підстави для її скасування відсутні, що узгоджується із положенням ст.375 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

При цьому апеляційний суд ураховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більш того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Харвісаар проти Фінляндії).

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07 жовтня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 07 грудня 2020 року.