П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_______________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/2321/18	

Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
Дата і місце ухвалення: 10.12.2018р., м.Херсон
          
        П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
        Головуючого – судді :   Бойка А.В.,
                                         суддів:   Осіпова Ю.В.,
                                                        Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в призначенні пенсії, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання призначити і виплачувати пенсію за віком, 

ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2018 року ОСОБА_1  звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив суд:
-          визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 27.04.2018 року, від 18.06.2018 року та від 04.07.2018 року про відмову у призначенні пенсії; 
-          визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 ; 
-          зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області вчинити певні дії, а саме: призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 29.03.2018 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. 
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції вийшов за межі предмету позову, оскільки підставою для відмови в призначенні пенсії позивачу у спірних рішеннях відповідачем не зазначалося не доведення ОСОБА_1  належності його до громадянства України. Права громадян України, які постійно проживають за кордоном, на отримання пенсійних виплат встановлено рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009р. 
Апелянт вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про надання ОСОБА_1 неналежним чином завірених копій документів, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1. Апелянт стверджує, що 29.03.2018 року до ГУ ПФУ в Херсонській області разом з особистою заявою позивача про призначення пенсії були подані всі необхідні оригінали документів для їх огляду та засвідчення копій. Крім того, всі документи були засвідчені нотаріусом в Державі Ізраїль, підпис та повноваження якого підтверджені печаткою апостиль. У випадку, якщо ГУ ПФУ в Херсонській області вважало, що якійсь документи відсутні або оформленні не належним чином, останнє має право вимагати дооформлення поданих документів. 
У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції від 10.12.2018р. з прийняттям нового судового рішення – про задоволення позову.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вересні 1997 року виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, де взятий на консульський облік в Посольстві України в державі Ізраїль. До виїзду за кордон позивач мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час проживає в країні Ізраїль.
30.03.2018 року представник позивача звернувся до Пенсійного фонду України щодо передачі заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії уповноваженому управлінню для розгляду по суті.
Відповідно до листа від 11.04.2018 року №2179/Є-11 представнику ОСОБА_1 повідомлено, що управлінням, визначеним для розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, є Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області. 
29.03.2018 року представник ОСОБА_1 за дорученням В.Скрима звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком. За змістом заяви для огляду та засвідчення копій надано оригінали наступних документів: довіреність, посвідчення особи, свідоцтво про одруження НОМЕР_1 , трудова книжка, особиста заява ОСОБА_1 про призначення пенсії. 
Рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсії №3 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Херсонській області від 23.04.2018 року №11 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявник не є громадянином України, у нього відсутній паспорт громадянина України, відсутня реєстрація на території України, відсутній паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Про прийняте рішення відповідач повідомив позивача листом від 27.04.2018 року, в якому ГУ ПФУ в Херсонській області роз`яснило представнику позивача положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1. Зазначило, що представник ОСОБА_1 подав копію посвідчення особи на ім`я ОСОБА_1 , виданого 12.11.1997 року МВС держави Ізраїль в ОСОБА_2 , копію трудової книжки від 31.10.1962 року, копію свідоцтва про шлюб, копію довіреності, заяву про призначення пенсії за віком. На підставі вимог Порядку №22-1 заявнику або його представнику рекомендовано звернутися особисто до органу Пенсійного фонду з паспортом громадянина України та оригіналами документів про стаж та заробітну плату, довідкою про присвоєння реєстраційного номера платника податків, заявою про відкриття банківського рахунку для отримання пенсії.   
Листом від 18.06.2018 року за вих. №323/Є-99-1 ГУ ПФУ в Херсонській області повторно повідомлено позивача про прийняте рішення щодо відмови в задоволенні заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 .
04.06.2018 року представник ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком. За змістом заяви подано належним чином завірені документи: нотаріально завірена довіреність; нотаріально завірена копія посвідчення особи №319258489, виданого відділенням МВС у м.Петах Тиква від 11.12.1997 року; нотаріально завірений ідентифікаційний номер ОСОБА_1 ; нотаріально завірені копії трудових книжок; нотаріально завірена копія свідоцтва про одруження. 
Листом від 04.07.2018 року №1465/02-04 Генічеський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУПФУ в Херсонській області повторно вказав позивачу на недоліки в оформлені поданих ним документів, а також на перелік документів, що підлягають поданню для вирішення питання про призначення пенсії за віком. 
Не погоджуючись з правомірністю відмови ГУ ПФУ в Херсонській області в призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, визнав обґрунтованими доводи відповідача, що позивачем, при зверненні до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, не надано документів, що посвідчують його особу та підтверджують громадянство України. Таким чином, за висновками суду першої інстанції, ОСОБА_1 не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки останній подавав заяви про призначення та виплату пенсії за віком без дотримання вимог ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV щодо необхідного пакету документів, а відтак територіальний орган ПФУ виконав обов`язок щодо розгляду заяви та роз`яснення порядку призначення пенсії.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із положеннями статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Аналізуючи зазначені норми права, колегія суддів приходить до висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.
Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначено статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою, зокрема, передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Пунктом 1.1 Порядку №22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Так, судом першої інстанції встановлено, що заяву про призначення пенсії від 29.03.2018 року подано уповноваженим представником позивача.
Пунктом 2.1 Порядку №22-1 встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії. Це, зокрема:
- документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637,
- для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 1 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення); у разі якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року (додаток 1).
- документи про місце проживання (реєстрації) особи, та інші.
За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування (пункт 2.22 Порядку №22-1). Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію. (пункт 2.23 Порядку №22-1).
Згідно з пунктом 2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу), місце її проживання (реєстрації) та вік.
Відповідно до ст.5 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.
Аналогічні положення передбачено і у ст.13 Закону України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».
З системного аналізу вказаних норм слідує, що при зверненні до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою при призначення пенсії за віком особа, передусім, повинна підтвердити громадянство України, а також подати документи, перелік яких визначено Порядком №22-1.
Судом першої інстанції встановлено та учасниками справи не заперечується, що при зверненні до УПФУ із заявами про призначення пенсії ОСОБА_1 його представником, серед іншого, в якості документа, що засвідчує особу пенсіонера та належність його до громадянства України, надано нотаріальну завірену копію посвідчення особи № НОМЕР_2 , виданого відділенням МВС у м.Петах Тиква від 11.12.1997 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний документ правомірно не прийнято до уваги ГУ ПФУ в Херсонській області в  якості документа, що засвідчує особу – громадянина України, оскільки посвідчення особи, яке видано Державою Ізраїль, не підтверджує громадянство України.
Інших документів, перелік яких визначено ст.5 Закону України «Про громадянство України», в підтвердження громадянства України позивачем пенсійному органу надано не було.
У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, обґрунтованість яких визнав суд першої інстанції, про ненадання позивачем належних документів, які підтверджують його громадянство. Саме вказана обставина стала підставою для прийняття ГУ ПФУ в Херсонській області рішення від 23.04.2018 року №11 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції вийшов за межі предмету спору, оскільки підставою для відмови в призначенні пенсії позивачу у спірних рішеннях відповідачем не зазначалося не доведення ОСОБА_1  належності його до громадянства України.
Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання апелянта, оскільки ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком саме рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області від 23.04.2018 року №11, прийнятим за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії. Як вже зазначалося колегією суддів, підставою для прийняття рішення від 23.04.2018 року №11 зазначено те, що заявник не є громадянином України, у нього відсутній паспорт громадянина України, відсутня реєстрація на території України, відсутній паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
27.04.2018 року, 18.06.2018 року та 04.07.2018 року відповідач не приймав рішень про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , як про це стверджує позивач, а вказаними датами відповідач надсилав позивачу листи, в яких роз`яснював порядок звернення та подання документів, які необхідні для вирішення питання про призначення пенсії за віком. 
Колегія суддів не приймає до уваги надану апелянтом копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , оскільки термін дії вказаного паспорту продовжено до 05.08.2017 року. З вказаного слідує, що станом на дату звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, вказаний паспорт не був дійсним.  
Більше того, позивачем та його представником ні під час звернення до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії, а ні спід час звернення до суду першої інстанції не зазначалося про наявність будь-яких обставин, що унеможливили подачу ними документів, які посвідчують особу ОСОБА_1 , та не заявлялось жодних клопотань про витребування відповідних доказів у консульського відділу посольства України в державі Ізраїль.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції апелянтом надано копію довідки Посольства України в державі Ізраїль від 20.09.2019 року №6164/19-530-зг-231, якою підтверджено, що ОСОБА_1 є громадянином України. 
Однак, колегія суддів зазначає, що надати документи, які підтверджують особу, позивач зобов`язаний був при зверненні з відповідними заявами про призначення пенсії до відповідача, правомірність рішення якого про відмову в призначенні пенсій за віком є предметом судового розгляду. Суд не є органом, уповноваженим на призначення пенсії, а лише перевіряє відповідність чинному законодавству рішення суб`єкта владних повноважень, яке оскаржується в судовому порядку.
Висновки колегії суддів у даній справі відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 21.12.2019 року по справі №663/574/17. 
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на вищевикладене у сукупності, враховуючи встановлені обставини у вказаній справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії з наданням відповідних підтверджуючих документів.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції від 10 грудня 2018 року немає.
А відтак, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають. 
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Бойко А.В.	
Судді	    	Осіпов Ю.В.   Шевчук О.А.