УХВАЛА
07 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 182/715/19
провадження № 51-3783км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження засудженого ОСОБА_4 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 травня 2020 року,
встановив:
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі – КК) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 12 травня 2020 року вирок щодо ОСОБА_4 залишив без змін.
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і перекваліфікувати його дії на ст. 118 КК та призначити покарання в межах санкції цієї статті. Також ОСОБА_4 просить скасувати цивільний позов.
Крім того, ОСОБА_4 у касаційній скарзі порушив питання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Розглядаючи клопотання засудженого про поновлення йому строку на касаційне оскарження колегія суддів виходить з такого.
Так, за приписами ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК)касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Статтею 116 КПК визначено, що строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, – якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
З копій судових рішень убачається, що ОСОБА_4 під час проголошення ухвали апеляційного суду перебував під вартою, а тому перебіг строку на касаційне оскарження для нього розпочинається з дня вручення йому копії ухвали апеляційного суду.
Так, у матеріалах кримінального провадження є супровідний лист про направлення двох копій ухвал від 12 травня 2020 року до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для вручення під розписку ОСОБА_4 , однак така розписка в матеріалах провадження відсутня.
Крім того, з відповіді Державної установи «Криворізька виправна колонія № 80» на запит Суду вбачається, що в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_4 також відсутня розписка про отримання ним копії ухвали від 12 травня 2020 року.
Зазначене свідчить, що ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду у встановлений законом строк, а тому необхідності поновлювати йому строк на касаційне оскарження немає.
Разом з тим, перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність її вимогам ст. 427 КПК, Верховний Суд дійшов висновку, що скаргу подано без дотримання положень цієї статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак усупереч зазначеним вимогам закону касаційна                          скарга засудженого адресована «Голові Вищеспеціалізованого ВСУ з кримінальних справ».
Пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, в обґрунтуваннях скарги засуджений викладає фактичні обставини справи та посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, ОСОБА_4 не конкретизував, яких саме порушень допустилися суди попередніх інстанцій при розгляді кримінального провадження щодо нього. Зокрема, засуджений не обґрунтував у чому саме полягали порушення, допущені судами першої і апеляційної інстанцій та як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених цими судами судових рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом як вироку місцевого суду так і ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПКта з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.
У вимогах касаційної скарги до суду касаційної інстанції засуджений просить постановлені щодо нього судові рішення скасувати і перекваліфікувати його дії за ст. 118 КК та призначити покарання в межах санкції цієї статті.
Верховний Суд звертає увагу засудженого на те, що вимоги до суду касаційної інстанції, повинні відповідати змісту ст. 436 КПКщодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Так, вимоги засудженого до суду касаційної інстанції містять суперечності, оскільки він просить скасувати постановлені стосовно нього судові рішення, що є підставою для призначення судового розгляду у суді першої інстанції, водночас засуджений просить перекваліфікувати його дії на ст. 118 КК.
Суд касаційної інстанції відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, а тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, у вимогах ОСОБА_4 просить скасувати цивільний позов. Однак заперечуючи цивільний позов він не зазначає, яких саме порушень допустився суд першої інстанції, постановляючи судове рішення стосовно нього в цій частині та суд апеляційної інстанції, ухвалою якого залишено без змін вирок місцевого суду та не вказує у чому саме ці порушення полягали.
Згідно з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються, проте ОСОБА_4 усупереч наведеній нормі їх не долучив.
Це не лише становить формальне порушення ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом вимог ст. 424 КПК.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою. 
Керуючись ст. 117, ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
 
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 та встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                  ОСОБА_3