Ухвала

11 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 638/277/18
провадження № 61-13897 ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Білої Ірини Володимирівни на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова              від 18 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду               від 15 червня 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Коваленка Олександра Володимировича до ОСОБА_1 , третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання нікчемного правочину недійсним,
ВСТАНОВИВ:
До Верховного Суду 19 вересня 2020 року публічне акціонерне товариство «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Білої І. В. (далі - ПАТ «Фідобанк») подало касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 червня 2020 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року визнано підстави для поновлення строку неповажними, вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме: заявнику запропоновано подати до суду касаційної інстанції клопотання про поновлення пропущеного строку з наведенням інших підстав для його поновлення з наданням відповідних доказів на підтвердження наведених ним обставин, надати уточнену редакцію касаційної скарги з зазначенням конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження та сплатити судовий збір.
У жовтні 2020 року на виконання ухвали Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року ПАТ «Фідобанк»подало доповнення до касаційної скарги та сплатило судовий збір. Разом з тим, заявник обгрунтовує поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження тим, що оскаржувану постанову отримано 30 червня 2020 року. У зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019) в ПАТ «Фідобанк»були введені карантинні обмеження, які передбачали в тому числі самоізоляцію. У серпні 2020 року два співробітника ПАТ «Фідобанк» захворіли на коронавірусну хворобу (COVID-2019), що позбавило можливості подати касаційну скаргу в строк, установлений частиною першою статті 390 ЦПК України.
Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Як слідує із касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, заявник визнає, що копію оскаржуваної постанови отримав 30 червня 2020 року, однак касаційну скаргу подає після спливу більше ніж 80 днів з дня вручення йому такого судового рішення та після 89 днів з дня оприлюднення його в Єдиному державному реєстрі судових рішень. При цьому, суд не може взяти до уваги посилання заявника на хворобу двох співробітників ПАТ «Фідобанк» у серпні 2020 року, оскільки вони не підтверджені будь-якими належними доказами. Разом з тим, заявник не надає доказів щодо відсутності можливості іншим співробітникам банку подати касаційну скаргу в строки, передбачені ЦПК України.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша стаття 2 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа             Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК Україниу разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Оскільки у встановлений судом строк, станом на 11 листопада 2020 року недоліки касаційної скарги не усунуто, так як заявником необгрунтовано поважність причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень та не додано доказів на підтвердження наведених ним обставин, відповідно до статті 185 ЦПК касаційна скарга підлягає поверненню заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Білої Ірини Володимирівни на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова              від 18 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду               від 15 червня 2020 року вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     О. В. Білоконь