Справа № 147/793/20
Провадження № 33/801/964/2020
Категорія: 155
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мудрак А. М.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року	Справа № 147/793/20	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,
розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

встановив:

       Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 461970 від 08 серпня 2020 року водій ОСОБА_1 08 серпня 2020 року о 00:05 год. в с. Четвертинівка по вул. Козацька керував транспортним засобом мотоблоком «Зубр» в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 пройдено у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер 6810» у присутності двох свідків. Результат огляду – 1,82 %. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 420,40 грн. в дохід держави.
       Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина доведена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 461970 від 08 серпня 2020 року, роздруківкою з приладу «Drager Alcotest 6810», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 08 серпня 2020 року, рапортом начальника СРПП №1 Тростянецького ВП Григоренка Р., відеозаписами з нагрудної камери інспектора поліції.
       Не погоджуючись з таким судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин вчинення адміністративного правопорушення просив оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд попередньої інстанції не надав належної оцінки тому, що наявний в матеріалах справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складений з порушенням його типової форми, оскільки в ньому відсутні обов`язкові до заповнення відомості, зокрема, П.І.Б. та підпис особи, стосовно якої проводився огляд, підписи свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які засвідчили обставини в акті, а також відсутні відомості про його складання та вручення ОСОБА_1 . Крім того, зазначає, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, а зазначені свідки на наявному в матеріалах справи технічному записі з нагрудної камери працівника поліції відсутні. На думку заявника суд попередньої інстанції не повідомив його належним чином про дату, час і місце розгляду справи та відповідно розглянув її у його відсутності, внаслідок чого порушив право останнього на захист. Вважає, що присутність його захисника адвоката Бодачевського Р.В. під час розгляду справи не звільняє суд від обов`язку повідомляти належним чином особу, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час і місце розгляду справи.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення та апеляційній скарзі (а.с. 89, 94, 99). Клопотань про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи не надходило.
Зважаючи на викладене та враховуючи положення ч.2 ст.268 та ч.6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.
При апеляційному розгляді встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 461970 від 08 серпня 2020 року водій ОСОБА_1 08 серпня 2020 року о 00:05 год. в с. Четвертинівка по вул. Козацька керував транспортним засобом мотоблоком «Зубр» в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 пройдено у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер 6810» у присутності двох свідків. Результат огляду – 1,82 %. 
Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.
За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від його підпису не вказавши мотиви своєї відмови від підписання. Поряд з цим, ОСОБА_1 підписав роздруківку з приладу «Drager Alcotest 6810» відповідно до якої встановлено результат огляду на стан алкогольного сп`яніння останнього – 1,82%. Будь-яких зауважень щодо їх змісту чи клопотань останній не заявляв. Права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому були роз`яснені.
За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Згідно вимог ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. 
Як вбачається з обставин справи та наявного технічного запису з нагрудної камери поліцейського, зафіксовано, що ОСОБА_1 , не заперечував факт вживання алкогольних напоїв та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відомостей про особу стосовно якої проводився огляд та підписів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , то вони не заслуговують на увагу, оскільки вказане не спростовує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що свідки на наявному в матеріалах справи технічному записі з нагрудної камери працівника поліції відсутні не є достовірними, оскільки з оглянутого вказаного технічного запису вбачається їх присутність.
Доводи ОСОБА_1 , про порушення судом першої інстанції процесуальних норм, що полягали в неповідомлені його належним чином про дату, час та місце розгляду справи, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати пояснення та докази в суді, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Суд попередньої інстанції, виконуючи приписи КУпАП, неодноразово викликав в судове засідання ОСОБА_1 надсилаючи судові повістки за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення зі слів скаржника. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 18 серпня 2020 року отримав судову повістку у справі, призначену на 11 вересня 2020 року о 09:30 год (а.с. 15) та 26 серпня 2020 року звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи і ознайомлення із її матеріалами (а.с. 13), що вказує на достовірну обізнаність останнього про її розгляд в Тростянецькому районному суді Вінницької області.
В подальшому розгляд справи за різних причин відкладався, про що суд попередньої інстанції повідомляв, зокрема, ОСОБА_1 , шляхом надсилання судових повісток на вищевказану адресу (а.с. 22, 29, 39), однак, останні повертались до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 25-26, 34-35, 46-47).
Отже, вбачається, що суд попередньої інстанції у відповідності до норм КУпАП здійснював виклик ОСОБА_1 за адресою, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справах "Пономарьов проти України" та "Мушта проти України" вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції, приходить до висновку, що судом попередньої інстанції було вжито заходів для належного повідомлення про день, час та місце розгляду справи, однак ОСОБА_1 , не зважаючи на достовірну обізнаність про наявність справи щодо нього у Тростянецькому районному суді Вінницької області, не вжив будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан розгляду відомого йому судового провадження.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у розгляді справи приймав участь захисник ОСОБА_1 адвокат Бодачевський Р.В., який здійснював представництво інтересів останнього відповідно до договору про надання правничої допомоги від 08 вересня 2020 року та ордеру серії ВН № 149498 від 09 вересня 2020 року, який скористався всіма процесуальними правами, наданими йому та його підзахисному діючим законодавством.
Апеляційний суд вважає безпідставними також доводи апеляційної скарги про необхідність закриття провадження у справі, в зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, з огляду на наступне.
Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Як вбачається із матеріалів справи, правопорушення було вчинено ОСОБА_1 08 серпня 2020 року (а.с.2).
Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності прийнята 04 листопада 2020 року, тобто в межах трьохмісячного строку, визначеного ч. 2 ст. 38 КпАП України, тому підстави для закриття провадження у справі передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП відсутні.
Поряд з цим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Інші доводи апеляційної скарги носять формальний характер та на увагу не заслуговують.
При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.
Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.
З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                О.Ю. Береговий