ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 р.	Справа № 520/10615/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Донець Л.О. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
представника позивача Мироненко В.М.
представника відповідача Зайцевої Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2020, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., м. Харків, повний текст складено 10.03.20 по справі № 520/10615/19
за позовом             Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області      
до            Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1                       
             про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (далі - ГУ ДСНС у Харківській області), звернувся до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -  відповідач, ФОП ОСОБА_1 ) про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), а саме: до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, експлуатацію будівель ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , зупинити повністю шляхом їх знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання, у зв`язку з чим зобов`язати ФОП ОСОБА_1 негайно припинити використання цих будівель з метою проведення будь якої діяльності, не пов`язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 залишено без задоволення позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 та прийняти нове, яким позов ГУ ДСНС у Харківській області задовольнити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що перевіркою встановлено користування будівлями відповідача з порушенням вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю. Наводить загальні доводи, що відповідачем не надано інформацію про усунення порушень в повному обсязі. Окремо звертає увагу на наявність та неусунення відповідачем порушень, зафіксованих у пунктах 3, 9, 10 , 12 акту перевірки від 12.07.2019 №339, а саме: необладнання будівель та приміщень системами протипожежного захисту відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту"; непроведення вогнезахисної обробки дерев`яних конструкцій дахових приміщень будівель; непроведення вогнезахисної обробки несучих металевих конструкцій виробничої будівлі літ. "В-2"; допущення зменшення класу вогнестійкості драбин, що ведуть на другий поверх виробничого корпусу літ. "Б-1" та виробничого корпусу літ. "В-2".
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Звертає увагу на недоведення суб`єктом владних повноважень належними та достатніми доказами своїх доводів, а також відмічає про долучення до матеріалів справи доказів, які свідчать про вчинення відповідачем заходів щодо усунення порушень, встановлених перевіркою, проведеною позивачем.
Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як свідчать матеріали справи, ФОП ОСОБА_1 здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .
17.12.2018 Головним управлінням ДСНС у Харківській області було винесено припис № 620 про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.
Головним управлінням ДСНС у Харківській області у період з 11.07.2019 по 12.07.2019, у зв`язку з поданням суб`єктом господарювання письмової заяви про здійснення заходу державного нагляду (контролю), на підставі ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", з метою перевірки виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки від 17.12.2018 № 620, на підставі наказу Харківського районного управління ГУ ДСНС у Харківській області від 27.06.2019 № 100,  проведено на території та у будівлях ФОП ОСОБА_1 позапланову перевірку щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки (т.1 а.с.20, 22-23).
За результатами перевірки складено акт № 339 від 12.07.2019 (т.1 а.с.24-36).
В ході перевірки будівель та приміщень ФОП ОСОБА_1 виявлено наступні порушення законодавства:
- не надано проектну документацію на будівлі та споруди, яка затверджена в установлену порядку;
- не надано проектну документацію на влаштування другого поверху Виробничого корпусу літ. "Б-1", не надано проектну документацію на реконструкцію приміщень другого поверху Виробничого корпусу літ. "В-2";
- будівлі та приміщення не обладнано системами протипожежного захисту відповідно  до вимог ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту";
- для кожного приміщення не розроблені та не затверджені керівником об`єкта інструкції про заходи пожежної безпеки;
- для працівників охорони не розроблені інструкції, в яких необхідно визначити іхні обов`язки щодо контролю за додержанням протипожежного режиму, огляду території і приміщень, порядок дій в разі спрацювання систем протипожежного захисту, а також указати, хто з посадових осіб об`єкта має бути  викликаний у нічний  час у разі пожежі;
- з працівниками не проведені інструктажі з питань пожежної безпеки;
- посадові особи та працівники не пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 року № 444 "Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях";
- на території об`єкта допущено звалище горючих відходів;
- дерев`яні конструкції дахових приміщень будівель не піддаються  вогнезахисному обробленню;
- не проведено вогнезахисту обробку несучих металевих конструкцій Виробничої будівлі літ. "В-2";
- для складських та виробничих  будівель  та приміщень, не визначені категорії щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки згідно з "Нормами визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою", а також клас зони за "Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок";
- допущено зменшення класу вогнестійкості драбин, що ведуть на другий поверх Виробничого корпусу літ. "Б-1" та Виробничого корпусу літ. "В-2";
- не всі будівлі забезпечені пристроями захисту від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів;
- провести перевірку наявних пристроїв захисту від прямих попадань блискавки і вторинних  її проявів, відповідно до вимог ДСТУ БВ.2.5-38:2008 "Інженерне  обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд";
- допущено складування горючих матеріалів на відстані менше 1 метра від кабелів та ізольованих проводів, прокладених відкритим способом у Виробничому  корпусі літ. "В-2";
- не надано акт прихованого прокладання проводів у будівлі Прохідної;
- в будівлі Прохідної вмикачі та розетки встановлені на горючій основі;
- не забезпечено під`їзди до вододжерела майданчиками (пірсами) розміром не менше 12х12 м;
- територію не забезпечено необхідною кількістю пожежними щитами;
- переносні вогнегасники не розміщені шляхом навішування на вертикальні конструкції на висоті не більше 1,5 км від рівня підлоги до нижнього торця вогнегасника і на відстані від дверей, достатній для її повного відчинення або у спеціальних тумбах, на підставках, що надійно закріплені на підлозі;
- переносні вогнегасники не встановлені у легкодоступних та видних місцях;
- допущено складування продукції навалом та впритул до приладів і труб опалення в Виробничому корпусі літ. "Б-1";
- особи керівного складу та фахівці, діяльність яких пов`язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту не пройшли функціональне навчання;
- відсутні накази, положення, інструкції, розпорядження щодо виконання вимог цивільного захисту та техногенної безпеки;
- працівників не забезпечено засобами індивідуального захисту;
- не проведено ідентифікацію потенційно небезпечного об`єкта ;
- не надано зареєстровану декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки на  будування виробничої будівлі.
У зв`язку із встановленням вказаних порушень, вважаючи, що вони створюють загрозу життю та здоров`ю людей, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Залишаючи без задоволення позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обгрунтованості позовних вимог, а відповідачем усунуто низку порушень законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 47 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України) державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено положеннями Закону України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877-V).
Відповідно до ст.1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом
Положеннями ч.1 ст.3 Закону №877-V передбачено, що державний нагляд (контроль), серед іншого, здійснюється за принципами: пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.
Відповідно до чч.1, 4 ст.4 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
Згідно зі ст. 64 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.
Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.
Відповідно до пунктів 1 та 7 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Згідно зі ст.65 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) з питань, які визначені частиною першою статті 64 цього Кодексу щодо: 1) центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, інших державних органів та органів місцевого самоврядування; 2) суб`єктів господарювання; 3) аварійно-рятувальних служб.
У суб`єктів господарювання приватної форми власності органи державного нагляду у сфері цивільного захисту контролюють виконання заходів щодо захисту населення та працівників на випадок надзвичайної ситуації, а також вирішення питань техногенної та пожежної безпеки, що стосуються прав та інтересів інших юридичних осіб і громадян.
Відповідно до ч.1 ст.66 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Згідно із ч.6 ст.7 Закону №877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.
Положеннями ч.7 ст.7 Закону №877-V передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.67 КЦЗ України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Згідно із ч.2 ст.68 КЦЗ України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч.1 ст.70 КЦЗ України (в редакції, чинній на час подання ГУ ДСНС у Харківській області позову до суду) підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Згідно із ч.2 ст.70 КЦЗ України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Відповідно до чч.1, 2, 3 ст.55 КЦЗ України забезпечення пожежної безпеки на території України, регулювання відносин у цій сфері органів державної влади, органів місцевого самоврядування та суб`єктів господарювання і громадян здійснюються відповідно до цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів.
Діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях.
Забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що застосування таких заходів реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів можливе тільки на підставі судового рішення адміністративного суду.
Звернення суб`єкта владних повноважень до адміністративного суду можливе у випадках визначених законом. Наведені положення статті 70 КЦЗ України є одним з тих випадків, коли орган контролю може (якщо для цього є підстави) застосувати до підконтрольного суб`єкта заходи реагування тільки шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
З огляду на завдання адміністративного судочинства такий механізм реалізації владних повноважень покладає на адміністративний суд обов`язок, окрім іншого, запобігти неправомірному обмеженню прав та інтересів конкретних суб`єктів господарювання суб`єктами владних повноважень; з іншого боку суд повинен зважати на підстави, які змушують контролюючий орган звертатися з позовом про застосування заходів реагування, у даному випадку повне зупинення. З урахуванням наведених контролюючим органом обставин у зіставленні з наслідками застосування заходів реагування адміністративний суд і повинен ухвалити рішення по суті і в межах позовних вимог.
Це означає, що виключно суд приймає рішення про зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг.
Ухваленню судового рішення передує розгляд справи відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України, в ході якого суд, зокрема, оцінює, аналізує докази, вирішує питання про належність, допустимість, достатність того чи іншого доказу, на підставі чого і робить висновки, які в свою чергу стають основою судового рішення, його мотивувальної частини, зокрема.
При цьому слід враховувати, що Кодекс цивільного захисту України пов`язує застосування заходів реагування з виявленням порушень, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень об`єкту перевірки є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.
Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 21 жовтня 2019 року у справі № 810/4274/17, від 30 вересня 2020 року у справі №580/34/19.
Як свідчать матеріали справи, підставою для звернення позивача до суду з цим позовом, слугувало виявлення позивачем на об`єкті перевірки ФОП ОСОБА_1 порушень норм пожежної та техногенної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей.
При цьому колегія суддів враховує, що підставою для звернення позивача до суду з цим позовом були не всі встановлені перевіркою порушення, а лише деякі.
Водночас, відповідачем повідомлено суду та надано відповідні підтверджуючі документи про усунення порушень законодавства у сфері (з питань) цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, які створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, в тому числі тих, що були підставою для звернення до суду, а саме: надано проектну документації на влаштування другого поверху Виробничого корпусу літ. "Б-1", та на реконструкцію приміщень другого поверху Виробничого корпусу літ. "В-2"; розроблені та  затверджені керівником об`єкта інструкції про заходи пожежної безпеки; розроблені інструкції для працівників охорони, із зазначенням їх обов`язків щодо контролю за додержанням протипожежного режиму, огляду території і приміщень, порядок дій в разі виявлення пожежі, спрацювання систем протипожежного захисту; проведені інструктажі з питань пожежної безпеки з працівниками; посадові особи та працівники пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки; на території об`єкта усунуто звалище горючих відходів; збільшення класу вогнестійкості драбин, що ведуть на другий поверх Виробничого корпусу літ. "Б-1" та Виробничого корпусу літ. "В-2"; проведена перевірка наявних пристроїв захисту від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008; усунуто складування горючих матеріалів на відстані менше 1 метра від кабелів та ізольованих проводів, прокладених відкритим способом у Виробничому корпусі літ. "В-2"; надано акт прихованого прокладання проводів у будівлі Прохідної; вмикачі та розетки встановлені на відповідній правилам основі; забезпечено під`їзди до вододжерела майданчиками (пірсами) розміром не менше 12x12 м.; територію забезпечено необхідною кількістю пожежних щитів; переносні вогнегасники розміщені шляхом навішування на вертикальні конструкції на відповідній Правилам висоті; переносні вогнегасники встановлені у легкодоступних та видних місцях; усунене складування продукції навалом та впритул до приладів і труб опалення в виробничому корпусі літ. "Б-1"; особи керівного складу та фахівці, діяльність яких пов`язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту пройшли функціональне навчання; видані накази, положення, інструкції, розпорядження щодо виконання вимог цивільного захисту та техногенної безпеки; працівників забезпечено засобами індивідуального захисту.
Колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі ГУ ДСНС у Харківській області наводить лише загальні доводи стосовно неусунення відповідачем порушень законодавства у сфері (з питань) цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.
Разом з тим, основні доводи апеляційної скарги ГУ ДСНС у Харківській області стосовно неусунення відповідачем порушень законодавства у сфері (з питань) цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, які створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, стосуються наступних порушень, зафіксованих у пунктах 3, 9, 10 , 12 акту перевірки від 12.07.2019 №339, а саме: 
- необладнання будівель та приміщень системами протипожежного захисту відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту"; 
- непроведення вогнезахисної обробки дерев`яних конструкцій дахових приміщень будівель; 
- непроведення вогнезахисної обробки несучих металевих конструкцій виробничої будівлі літ. "В-2"; 
- допущення зменшення класу вогнестійкості драбин, що ведуть на другий поверх виробничого корпусу літ. "Б-1" та виробничого корпусу літ. "В-2".
З огляду на зазначене та враховуючи приписи ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів додатково зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 розділу 1 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014  № 1417 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за № 252/26697 (далі - ППБУ), ці Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (далі - об`єкт).
Згідно із пунктом 2 розділу 1 ППБУ ці Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.
Приписами пункту 4 розділу 1 ППБУ передбачено, що пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.
Щодо встановленого позивачем порушення відповідачем п.1.2 глави І розділу V ППБУ, а саме: будівлі та приміщення не обладнано системами протипожежного захисту відповідно  до вимог ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту", колегія суддів відмічає наступне.
Згідно із п.1.2 глави І розділу V ППБУ будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту".
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 розділу 1 ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вимоги цих будівельних норм поширюються на проектування, монтування, перевірку відповідності і підтримання експлуатаційної придатності систем протипожежного захисту (далі - СПЗ), а саме: автоматичних систем пожежогасіння (далі - АСПГ); автономних систем пожежогасіння локального застосування (далі - СПГа); систем пожежної сигналізації (далі - СПС); систем оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей (далі - СО); систем протидимного захисту (далі - СПДЗ); систем централізованого пожежного спостерігання (далі - СЦПС); диспетчеризації СПЗ.
Зазначені вище СПЗ призначені для протипожежного захисту будинків, будівель або їх частин (приміщень), споруд, устаткування різного призначення (далі - об`єкти) відповідно до додатків А та Б під час нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, капітального ремонту цих об`єктів.
Ці будівельні норми встановлюють вимоги до обладнання об`єктів СПЗ під час їх будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, капітального ремонту, зміни категорій приміщень і будинків за вибухопожежною і пожежною небезпекою згідно з НАПБ Б.03.002.
Вимоги цих будівельних норм рекомендується застосовувати під час реставрації.
Вимоги цих будівельних норм є обов`язковими для фізичних та юридичних осіб, які здійснюють будівельну діяльність на території України, незалежно від їхніх форм власності.
Згідно із п.3.15 розділу 3 ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" система протипожежного захисту (СПЗ) - це комплекс технічних засобів, що змонтований на об`єкті, призначений для виявлення, локалізування та ліквідування пожеж без втручання людини, захисту людей, матеріальних цінностей та довкілля від впливу небезпечних чинників пожежі.
Відповідно до п.6.1 розділу 6 ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" системи протипожежного захисту поділяються на: а) системи пожежної сигналізації; б) автоматичні системи пожежогасіння; в) автономні системи пожежогасіння локального застосування; г) системи оповіщування про пожежу та управління евакуюванням людей; д) системи протидимного захисту; е) системи централізованого пожежного спостерігання; ж) системи диспетчиризації СПЗ. Також до СПЗ належать: и) блискавкозахист; к) ліфти пожежні; л) пожежні кран-комплекти; м) протипожежні двері, клапани, ворота, завіси (екрани) тощо.
Колегія суддів звертає увагу, що як у приписі від 17.12.2018 № 620 про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, так і в акті № 339 від 12.07.2019 позапланової перевірки щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки та приписі від 12.07.2019 №337 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, Головним управлінням ДСНС у Харківській області не зазначено, якою саме системою протипожежного захисту необхідно обладнати будівлі та приміщення, які використовуються ФОП ОСОБА_1 .
Разом з тим, відповідачем надано до матеріалів справи копії документів (договір №146/10-19 від 24.10.2019, видаткові накладні, рахунки на оплату та квитанції стосовно розробки робочого проекту системи пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу виробничих та складських будівель та придбання необхідного обладнання для протипожежного захисту приміщень), які свідчать про встановлення системи пожежної сигналізації, яка відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" є одним із видів систем протипожежного захисту.
Також на підтвердження проведення монтування та встановлення зазначеної системи протипожежного захисту відповідачем долучено до матеріалів справи копію Акту № 14 перевірки відповідності автоматичної системи пожежної сигналізації, затвердженого комісією (т.1 а.с.98).
Додатково колегія суддів відмічає, що відповідно до п.6.1 розділу 6 ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" блискавкозахист також належить до СПЗ.
Відповідачем долучено до матеріалів справи копії документів (договір №146/10-19 від 24.10.2019, робочий проект системи блискавкозахисту виробничих та складських будівель № ПБК- 24/2019-СБЗ, акт влаштування заземлювачів системи близкавкозахисту, сертифікати відповідності тощо), які свідчать про встановлення на об`єкті, який використовується ФОП ОСОБА_1 системи блискавкозахисту, яка відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" також  є одним із видів систем протипожежного захисту
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про вжиття відповідачем заходів щодо усунення вказаного порушення, а позивачем не надано до суду достатніх та беззаперечних доказів на спростування вказаного.
При цьому колегія суддів також відмічає, що передбачені ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" та зазначені вище СПЗ призначені для протипожежного захисту будинків, будівель або їх частин (приміщень), споруд, устаткування різного призначення (далі - об`єкти) під час нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, капітального ремонту цих об`єктів.
ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" затверджено наказом Мінрегіону України від 13.11.2014 № 312 та є чинними з 01.07.2015.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що реконструкцію виробничо-складського комплексу, який використовується відповідачем, було завершено ще у 2013 році, що підтверджується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованою  15.10.2013 (т.1 а.с.135).
Щодо встановленого позивачем порушення відповідачем п.2.5 глави 2 розділу ІІІ ППБУ, а саме: дерев`яні конструкції дахових приміщень будівель не піддаються  вогнезахисному обробленню, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідачем в апеляційній скарзу ззаначено про допущення технічної помилки в матеріалах справи в частині зазначення "дерев`яні конструкції дахових приміщень" замість "дерев`яні елементи горищних покриттів".
Відповідно до п.2.5 глави 2 розділу ІІІ ППБУ у будинках, крім будинків V ступеня вогнестійкості, дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) повинні оброблятися засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності.
Необхідність обробляння засобами вогнезахисту дерев`яних елементів інших конструкцій будинків визначається відповідними нормативними документами за видами будинків.
Аналіз змісту зазначеного нормативного положення свідчить, що в даному випадку наявність/відсутність порушення даного пункту залежить від того, до якого ступеня вогнестійкості віднесено будівлю, в якій наявні дерев`яні елементи горищних покриттів.
Колегія суддів звертає увагу, що в акті перевірки позивачем не наведено обґрунтувань та розрахунків ступеня вогнестійкості дерев`яних елементів горищних покриттів, за яким позивач прийшов до висновку про необхідність їх обробляння, отже ГУ ДСНС у Харківській області не наведено достатніх доводів та не надано беззаперечних доказів, які свідчать про віднесення будівель, які використовуються відповідачем, до певного ступеня вогнестійкості.
Водночас, ФОП ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи наданий ППТП "СПЕЦПОЖЕЖТЕХНІКА" висновок спеціаліста № 811/2019ф, складений 29.11.2019 (т.1 а.с.180-191). 
В даному висновку спеціаліста зазначено, що будівлі літ. "А-1", "Б-1", "В-2" виробничо-складського комплексу ФОП ОСОБА_1 відносяться до V ступеня вогнестійкості. Більше того, у виробничому корпусі літ. "В-2" знаходиться лише покрівля, а горище взагалі відсутнє.
Позивачем не спростовано належними доказами віднесення зазначених будівель до V ступеня вогнестійкості.
Враховуючи вказане, позивачем не доведено необхідність проводити оброблення засобами вогнезахисту дерев`яних конструкцій дахових приміщень будівель літ. "А-1", "Б-1", "В-2" .
Щодо встановленого позивачем порушення відповідачем п.2.7, 2.8 глави 2 розділу ІІІ ППБУ, а саме: не проведено вогнезахисну обробку несучих металевих конструкцій Виробничої будівлі літ. "В-2", колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.2.7 глави 2 розділу ІІІ ППБУ упродовж строку експлуатації вогнезахисного покриву (просочення) повинні здійснюватись заходи щодо підтримання його у відповідному технічному стані. Для цього наказом керівника господарчого органу підприємства, що експлуатує об`єкт, на якому виконано вогнезахисне обробляння, призначається посадова особа, відповідальна за утримання вогнезахисного покриву. Ця особа здійснює нагляд за технічним станом вогнезахисного покриву (просочення) у порядку, визначеному регламентом робіт з вогнезахисту.
Згідно із п.2.8 глави 2 розділу ІІІ ППБУ не менше одного разу на рік комісією господарчого органу здійснюється перевірка стану вогнезахисного покриву (просочення), за результатами якої складається акт перевірки технічного стану вогнезахисного покриву (просочення). У разі виявлення пошкоджень вогнезахисного покриву (просочення) господарчий орган повинен ужити заходів щодо його відновлення (ремонту або заміни). Ремонт вогнезахисного покриву (просочення) здійснюється в порядку, визначеному Регламентом та проектом проведення робіт. Якщо пошкоджений вогнезахисний покрив (просочення) не підлягає ремонту або закінчився строк його експлуатації, господарчий орган повинен забезпечити заміну вогнезахисного засобу або проведення повторного вогнезахисного обробляння. Заміна та повторне вогнезахисне обробляння здійснюються в порядку, визначеному для виконання робіт з вогнезахисного обробляння. 
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до висновку спеціаліста № 811/2019ф, складеного 29.11.2019 (т.1 а.с.180-191), будівля "В-2" виробничо-складського комплексу ФОП ОСОБА_1 відносяться до V ступеня вогнестійкості.
Разом з тим, відповідно до пункту 6.41 ДБН В.1.1-7:2016 "Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги" у випадках, коли мінімальний клас вогнестійкості конструкції R 15 або RE15, допускається застосовувати незахищені сталеві конструкції незалежно від їх фактичної межі вогнестійкості, за винятком випадків, обумовлених у НД.
У долученому відповідачем висновку спеціаліста № 811/2019ф, складеному 29.11.2019, зазначено про визначення класу вогнестійкості будівельних конструкцій  Виробничої будівлі літ. "В-2". Зокрема: стіни несучі - відсутні, стіни самонесучі - REI 120, М0, зовнішні ненесучі - відсутні, перегородки - REI 30,М0, колони - R 15, М0, сходи, марші, косоури - R 10, М0, перекриття - REI 5, М2, елементи покриття (плити, настили, прогони) - REI 10, М2, елементи покриття (балки, ферми, арки, рами) - REI 5, М2.
Отже, враховуючи показники несучих конструкцій Виробничої будівлі літ. "В-2", проведення вогнезахисної обробки несучих металевих конструкцій даної будівлі згідно діючих нормативних актів не вимагається.
Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не наведено доводів та не надано належних доказів на підтвердження наявності у відповідача обов`язку проводити вогнезахисну обробку несучих металевих конструкцій Виробничої будівлі літ. "В-2".
Щодо встановленого позивачем порушення відповідачем п.2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ, а саме: допущено зменшення класу вогнестійкості драбин, що ведуть на другий поверх Виробничого корпусу літ. "Б-1" та Виробничого корпусу літ. "В-2", колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ забороняється зменшувати кількість та розміри евакуаційних виходів з будівель і приміщень, класи вогнестійкості несучих та огороджувальних конструкцій, застосовувати будівельні матеріали з вищими показниками пожежної небезпеки, змінювати інженерні та планувальні рішення й умови освітлення згідно з нормованою вимогою.
Згідно із п.4.22 глави 4 розділу VII ППБУ усі роботи, які пов`язані з підвищенням вогнестійкості будівельних конструкцій та вогнезахисту матеріалів, повинні проводитися під час зведення будинку, споруди одночасно з монтажем даних елементів конструкцій згідно з проектом виконання робіт.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до висновку спеціаліста № 811/2019ф, складеного 29.11.2019 (т.1 а.с.180-191), будівлі літ."Б-1" та "В-2" виробничо-складського комплексу ФОП ОСОБА_1 відносяться до V ступеня вогнестійкості.
Реконструкцію виробничо-складського комплексу, який використовується відповідачем, було завершено у 2013 році, що підтверджується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованою ДАБІ 15.10.2013 (т.1 а.с.135).
Позивачем не долучено до суду доказів, які свідчать, що під час завершення реконструкції вказаних будівель, відповідачем було використано недостатнього класу вогнестійкості драбини, що ведуть на другий поверх Виробничого корпусу літ. "Б-1" та Виробничого корпусу літ. "В-2".
Так само, позивачем не доведено обставин, які свідчать про виконання відповідачем в подальшому робіт щодо зменшення класу вогнестійкості вказаних драбин.
В той же час, у висновку спеціаліста № 811/2019ф, складеному 29.11.2019 (т.1 а.с.180-191), зазначено, що клас вогнестійкості сходів, що ведуть на другий поверх Виробничого корпусу літ. "Б-1" та Виробничого корпусу літ. "В-2", у відповідності до нормативних актів на момент складення висновку не було зменшено.
Крім того колегія суддів відмічає, що ФОП ОСОБА_1  проведено реконструкцію сходів з заміною дерев`яних елементів на залізні, що підтверджується долученими до матеріалів справи фото (т.1 а.с.179, 182). 
При цьому, позивачем не наводиться відомостей, які саме дії необхідно вчинити відповідачу для підвищення класу вогнестійкості драбин.
При цьому колегія суддів враховує, що в разі якщо правовідносини між суб`єктом господарювання та органом державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, стали спірними та перейшли в площину судового спору, то акт перевірки органу державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, що складений за результатами контрольного заходу, в тому числі повторного, є лише одним із доказів, оцінку якому дає виключно суд поряд з іншими доказами.
В протилежному випадку (якщо би виключно акт органу нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки свідчив про виконання чи невиконання відповідачем вимог правил, інструкцій, ДБН тощо) функція суду була би нівельована, оскільки останній не здійснював би судочинство, а фактично затверджував би акт органу нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки своїм рішенням.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 826/13895/16.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевказане, позивачем не доведено неусунення відповідачем вищевказаних порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на час розгляду справи, а відповідачем надано до суду докази стосовно усунення виявлених порушень.
Зазначені обставини свідчать про відсутність підстав для застосування до відповідача крайнього заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, оскільки суб`єктом владних повноважень не доведено допущення відповідачем порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, виходячи з вимог принципу співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися неусунутими на час розгляду справи.
Крім того, позивач, звертаючись з цим позовом, з урахуванням принципу співмірності не обґрунтував чи можливе застосування інших заходів реагування окрім повного зупинення експлуатації будівель відповідача, а якщо неможливо - то чому.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.
За змістом  п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно зі ст.242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом  відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на  підставі  повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, наявні підстави  для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315,  321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 по справі №520/10615/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.О. Донець    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  24.11.2020 року