ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 року          м.Дніпро         Справа №  912/909/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),
суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.
при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

За участю представників сторін:
від позивача: Пясецький Д.В. (в режимі відеоконференції) адвокат, довіреність №14-416     від 27.11.2019 р.;
представник відповідача не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2020 (повний текст складено та підписано 17.07.2020 суддя Тимошевська В.В.) у справі №912/909/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6
до Комунального підприємства "Теплоенергетик", 25491, м. Кропивницький, вул. Ливарна, 1
про     стягнення 10 273 874,19 грн.
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою, яка містить вимоги до Комунального підприємства "Теплоенергетик" (далі - КП "Теплоенергетик", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 10 273 874,19 грн, з яких: 7 771 446,57 грн основного боргу, 1 381 588,00 грн пені, 376 638,58 грн      3% річних, 744 201,04 грн інфляційних втрат, з покладенням на відповідача судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу № 2013/1718-ЕЕ від 26.09.2017 в частині своєчасних розрахунків за поставлений природний газ.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2020 у справі №912/909/20 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з з Комунального підприємства "Теплоенергетик" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 7 771 446,57 грн основного боргу, 967 111,60 грн пені, 376 638,58 грн - 3% річних, 744 201,04 грн інфляційних втрат та 154 108,11 грн судового збору. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Рішення суду вмотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується і відповідачем не заперечується заборгованість Комунального підприємства "Теплоенергетик" перед позивачем з оплати вартості поставленого газу за Договором № 2013/1718-ЕЕ від 26.09.2017 становить 7 771 446,57 грн.
Розрахунок заявлених до стягнення 1 381 588,00 грн - пені 376 638,58 грн-3% річних та     744 201,04 грн - інфляційних судом визнано вірним.
Вирішуючи, питання про зменшення розміру пені на 30% до 967 111,60 грн, місцевим господарський суд врахувавши доводи сторін встановив, що окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує також проценти річних та інфляційні втрати, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані. Позивачем не надано доказів, які підтверджують наявність збитків у зв`язку з несвоєчасним виконанням прийнятих на себе зобов`язань відповідачем

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, в частині зменшення розміру пені на 30% до 967 111,60 грн, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені, в розмірі 414     476,40 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Місцевим господарським судом не досліджено майнові інтереси сторін, зокрема Позивача.
За твердженнями апелянта, збитковість Відповідача або заборгованість його кінцевих споживачів, не може бути єдиною підставою для зменшення неустойки.
Підприємство звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що згідно п. 1.2 Договору, постачання природного газу здійснювалось виключно для виробництва електричної енергії, яку Відповідач реалізує суб`єктам господарювання, зокрема ДП «Енергоринок», що не позбавляє його права на стягнення з таких суб`єктів штрафних санкцій за неналежне виконання своїх зобов`язань. Крім цього, матеріали справи не містять будь-якого доказу стягнення заборгованості за таке постачання електричної енергії з боку Відповідача.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Комунальним підприємством "Теплоенергетик" не надано відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк та не зазначено й не обґрунтувано поважності причин пропуску цього строку, Центральний апеляційний господарський суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 17.08.2020 для розгляду апеляційної скарги у цій справі обрано колегію суддів у складі головуючого судді Дарміна М.О., суддів Антоніка С.Г., Орєшкіну Е.В.
На підставі розпорядження виконуючого обов`язки керівника апарату суду №1331/20 від 25.08.2020р., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням у відпусці судді Орєшкіної Е.В.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи     було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Дармін М.О., судді: суддів Антоніка С.Г., Іванова О.Г. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2020.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2020 у справі №912/909/20. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 16.09.2020 о 12:40 годин.
03.09.2020 від представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.09.2020 задоволено клопотання позивача. Судове засідання у справі №912/909/20 з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" призначене на 16.09.2020 на 12:40 ухвалено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".
14.09.2020 через систему «Електронний суд» відповідачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.09.2020 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2020 у справі №912/909/20 призначено в судове засідання на 05.10.2020 на 12:40 год, судове засідання ухвалено проводити в режимі відеоконференції.
Представники відповідача у судове засідання не з`явився. 
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Крім того, згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.
Таким чином, представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.
Беручи до уваги, клопотання відповідача від 14.09.2020 про розгляд справи за його відсутності та те, що неявка представника відповідача не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для її розгляду у судовому засіданні, справа переглядалася без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.
05.10.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

26.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та Комунальним підприємством "Теплоенергетик" (Споживач) укладено договір постачання природного газу №2013/1718-ЕЕ (далі - Договір) (том 1 а.с. 16-25), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2017-2018 роках природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах Договору.
За пунктом 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва електричної енергії.
Згідно умов Договору, приймання-передача природного газу оформлюється актом приймання-передачі (пункт 3.7.).
Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. (пункт 6.1.).
У разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (пункт 8.2. Договору).
Додатковою угодою № 1 від 01.04.2018 сторони доповнили      Договір пунктом 2.1. та змінили строк дії Договору, передбачивши, що Договір діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 р. по 31 травня 2018 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (том 1 а.с. 26).
На виконання умов Договору позивач в період листопад 2017 - квітень 2018 передано відповідачу природний газ на загальну суму 49 553 568,43 грн, про що складено акти приймання-передачі природного газу, а саме: акт від 30.11.2017 на суму 5 854 139,80 грн; акт від 31.12.2017 на суму 9 336 821,76 грн; акт від 31.01.2018 на суму 12 160 650,52 грн; акт від 28.02.2018 на суму 10 378 902,16 грн; акт від 31.03.2018 на суму 11 319 349,74 грн (том 1 а.с. 27-31).
Вказані акти підписано обома сторонами без зауважень та згідно розрахунку і наданих позивачем до справи виписок з банківського рахунку, оплата за отриманий природний газ здійснена КП "Теплоенергетик" частково і з порушенням договірних строків оплати (том 1 а.с. 7-11, 32-266).
За розрахунком АТ "НАК "Нафтогаз України" станом на дату подання позову КП "Теплоенергетик" не сплачено вартість отриманого природного газу в сумі 7 771 446,57 грн та, крім того, за порушення строків оплати АТ "НАК "Нафтогаз України" нараховано пеню в розмірі 1 381 588,00 грн, 376 638,58 грн 3% річних, 744 201,04 грн інфляційних втрат, що є предметом стягнення згідно поданого позову.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволені 414 476,40 грн пені із заявлених до стягнення  1 381 588,00 грн.
Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, яке передбачене частиною третьою статті 551 ЦК України. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (відповідна правова позиція послідовно викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 03.06.2019 у справі № 914/1517/18, від 23.10.2019 у справі  № 917/101/19).
Приймаючи рішення про можливість зменшення пені, місцевим господарським судом враховано надані  відповідачем  звіти про фінансові результати, відповідно до яких КП "Теплоенегретик" є збитковим підприємством; враховано, що діяльність  відповідача, у тому числі по розрахунку за спожитий газ,  та його фінансовий стан залежить  від виконання зобов`язань з боку споживачів послуг, серед яких наявні, пільгові категорії; враховано, що  від можливості роботи та функціонування КП "Теплоенегретик"  залежить безперебійне постачання тепла мешканцям міста Кропивницького.
Одночасно судом враховано і заперечення ПАТ "НАК "Нафтога України",  який повідомляє про своє стратегічне значення для країни та необхідність забезпечити   закупівлю природного газу для його подальшого постачання.
Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги в частині того, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не враховано майнові інтереси сторін, зокрема Позивача є такими, що не відповідають змісту оскаржуваного рішення.
Крім цього, до висновку про можливість зменшення пені суд першої інстанції дійшов після відхилення доводів відповідача щодо залежності проведення розрахунку саме за Договором від своєчасності та повноти коштів, сплачених споживачами природного газу.  
З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги в частині того, що збитковість Відповідача або заборгованість його кінцевих споживачів не може бути єдиною підставою для зменшення неустойки відхиляються як такі, що не відповідають висновкам суду першої інстанції.
Твердження апелянта про те, що згідно п.1.2 Договору постачання природного газу здійснювалося виключно для виробництва електричної енергії, яку відповідач реалізовував суб`єктам господарювання, зокрема ДП «Енергоринок», що не позбавляє його права на стягнення з таких суб`єктів штрафних санкцій за неналежне виконання своїх зобов`язань, матеріали справи не містять будь-якого доказу стягнення заборгованості за таке постачання електрично енергії відхиляються колегією суддів як такі, що містяться в висновках суду першої інстанції :
«Згідно наведених пояснень та наданих документів відповідач взагалі не повідомляє та не доводить стан розрахунків зі споживачем електричної енергії, для виробництва якої споживався відповідний природний газ за Договором. Відповідно не доведено  стан надходження коштів на рахунок зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником. Крім того, суд вважає слушними доводи  позивача щодо того, що відповідач не був позбавлений можливості проводити розрахунки за спожитий газ не обмежуючись виключним використанням коштів  на рахунках зі спеціальним режимом використання.  Так, в пункті 6.3. Договору сторони погодили, що в будь-якому випадку, відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 Договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання відповідача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу.
Відповідач не доводить, що арешти накладено на ВСІ рахунки КП "Теплоенегретик", а надані відповідачем копії постанов державних виконавців про      арешт коштів датовані 10.12.2019, тоді як зобов`язання за Договором та всі інші нарахування передують вказаній даті накладення арешту.
Взяття на себе зобов`язань за договорами про переведення боргу є волевиявленням      КП "Теплоенегретик". Добровільне прийняття зобов`язань від інших осіб не може ставити в залежність стан виконання вже наявних зобов`язань. Відповідач не доводить та не пояснює обов`язковість укладення договір про переведення боргу в силу норм законодавства або      певних конкретних      обставин».
Остаточний висновок суду першої інстанції ґрунтується на його висновках про те, що пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може. Окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує також проценти річних та інфляційні втрати, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані. Позивачем не надано доказів, які підтверджують      наявність збитків у зв`язку з несвоєчасним виконанням прийнятих на себе зобов`язань відповідачем.
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.        
Скаржником не надано доказів на спростування вищезазначених висновків суду першої інстанції, в зв`язку із чим, колегія суддів вважає їх вірними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.
При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.
Колегія суддів відхиляє помилкові доводи скаржника про те, що оскаржуване судові рішення у справі № 912/909/20 ухвалене судом першої інстанції без урахування висновків щодо застосування норм права (статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України) у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі   № 908/1453/14 та від 12.06.2018р. у справі № 922/1010/16, оскільки висновки в зазначених справах і у справі № 912/909/20, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин є різними, у кожній з зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до цитування норм матеріального права і не містять в собі посилань на зміст рішення суду, який не відповідає цим нормам, в зв`язку із чим відхиляються як такі, що носять декларативний характер.  
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судом апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої інстанції не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, неправильного тлумачення закону, застосування закону, який не підлягав би застосуванню  або незастосування закону, який підлягав би застосуванню,  в зв`язку із чим, з урахуванням положень частин1,2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів доходить висновку, що рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2020р. у справі № 912/909/20 прийняте судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення його без змін, а апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія України» на нього без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 9     325,72 грн. (т.2 а.с. 211) покладаються особу, що подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2020 у справі №912/909/20 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2020 у справі №912/909/20 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 9     325,72 грн. покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код ЄДРПОУ 20077720).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному в порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.10.2020

Головуючий суддя                                                            М.О. Дармін 

Суддя                                                                                 О.Г. Іванов

Суддя                                                                                 С.Г. Антонік