Ухвала
 
27 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 621/704/17
провадження № 61-3948св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,                      Коротенка Є. В.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Центренерго», третя особа - директор Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства «Центренерго» Бабенко Ігор Анатолійович, про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу
 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у складі колегії суддів: Тичкової О. Ю., Котелевець А. В., Піддубного Р. М.,
 
                                                            ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив визнати його звільнення з роботи             з посади слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж 6 розряду цеху теплопостачання та підземних комунікацій Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі - Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго»), що відбулося 09 березня 2017 року згідно з наказом                       № 114/к на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України незаконним, поновити його на посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення по день ухвалення рішення, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати в розмірі 283,04 грн.
 
Зміївський районний суд Харківської області рішенням від 19 серпня 2019 року позов задовольнив частково. Визнав незаконним та скасував наказ директора Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» від 09 березня 2017 року № 114/к «Про припинення трудового договору (контракту)», яким ОСОБА_1 звільнено з посади слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж 6 розряду теплопостачання та підземних комунікацій у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи відповідно до пункту 2 статті 40 КЗпП України. Поновив ОСОБА_1 на посаді слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж 6 розряду цеху теплопостачання та підземних комунікацій Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго». Стягнув з ПАТ «Центренерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 серпня 2018 року                             до 19 серпня 2019 року в сумі  71 043,04 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат. 
 
Харківський апеляційний суд постановою від 30 січня 2020 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 19 серпня 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного  Суду 29 лютого 2020 року,                        ОСОБА_1 просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду                     від 30 січня 2020 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з  Зміївського районного суду Харківської області.
03 квітня 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права                         у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду                                 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується                            з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції                 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно               з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження                       за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання                                не проводиться. 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів. 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Центренерго», третя особа - директор Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства «Центренерго» Бабенко Ігор Анатолійович, про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                    А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                С. Ю. Бурлаков
 
Є. В. Коротенко