УХВАЛА

22 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 520/952/2020
адміністративне провадження № К/9901/26827/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської Н.А.
перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Авілової Олени Михайлівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 520/952/2020 за позовом ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Харківської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Харківської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Харківської окремої авіаційної ескадрильї (військової частини НОМЕР_1 ) та Східного регіонального управління державної прикордонної служби України щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплати ОСОБА_1 в день виключення зі списків особового складу частини грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби у запас, не проведення та невиплати індексації грошового забезпечення, невиплати грошової компенсації замість належного речового майна на момент звільнення зі служби;
- зобов`язати Харківську окрему авіаційну ескадрилью (військову частину 1467) Східного регіонального управління державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період перебування на службі, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31 липня 2019 року;
- зобов`язати Східне регіональне управління державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію всіх видів грошового забезпечення за період проходження служби за вказаний період;
- стягнути зі Східного регіонального управління державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 індексацію всіх видів грошового забезпечення за період проходження служби, грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період проходження служби, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31 липня 2019 року;
- стягнути з Харківської окремої авіаційної ескадрильї (військової частини НОМЕР_1 ) та Східного регіонального управління державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди за протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати всіх видів грошового забезпечення та індексації в розмірі 1 000 000 гривень (одного мільйону гривень) з кожного відповідача, загалом 2 000 000 гривень.
20 травня 2020 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року, позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Східного регіонального управління державної прикордонної служби України та Харківської окремої авіаційної ескадрильї (військової частини НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 в день виключення зі списків особового складу частини грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби у запас та не проведення та невиплати індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
Зобов`язано Харківську окрему авіаційну ескадрилью (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
Зобов`язано Східне регіональне управління державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію всіх видів грошового забезпечення за період з 2015 року по 2019 року проходження служби за вказаний період.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
На вказані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди представник позивача подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 19     жовтня 2020 року.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).
Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.
У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Таким чином, відсутні підстави, за яких цю справу не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
Оскаржуючи судове рішення, розглянуте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
А саме представник позивача вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи касаційної скарги з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження представник позивача не навів та не обґрунтував, застосування яких саме норм права викликають необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики.
Крім того, в обґрунтування вказаного твердження позивач жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає як виняткове значення для позивача та і фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Твердження заявника касаційної скарги, що справа має виняткове значення для позивача та становить значний суспільний інтерес, не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме цієї справи.
Таким чином, представник позивача у касаційній скарзі не довів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Авілової Олени Михайлівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 520/952/2020 за позовом ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Харківської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.В. Шевцова
Судді                                                                                                    Н.А. Данилевич
                                                                                                    Н.А. Мацедонська