ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 2а-12724/11/2670                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  19 листопада 2020 року                                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді          Парінова А.Б.,
суддів:                    Земляної Г.В.,
                                        Оксененка О.М.,          
при секретарі судового засідання Гужві К.М.,
за участю учасників судового процесу:
від позивача: Шепеляк С.В.,
від відповідача (апелянта): Кошарська А.Ю., 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трайгон-Експорт" до Головного управління ДПС у м.Києві про скасування рішень                          № 0005382308 та 0005392308 від 10.08.2011 року,
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Трайгон-Експорт" з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва, в якому просило суд: 
- скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва від 10 серпня 2011 року №0005382308, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 40   313,00 грн, у тому числі 32   250,00 грн - за основним платежем та 8063,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;
- скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва від 10 серпня 2011 року №0005392308, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 342   060,00 грн, у тому числі 273648,00 грн - за основним платежем та 68   412,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що податковим органом зроблено хибні висновки щодо заниження ним податкових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість в силу нікчемності правочинів укладених з ПП "Стилет-Юг", ПП "СВ-Інтерконтакт" та ТОВ "Контрол-Ком", оскільки надана до перевірки первинна документація у повній мірі підтверджувала настання реальних наслідків за правочинами укладеними із вказаними суб`єктами господарювання. 
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2011 року скасовано та прийнято нову, якою позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 квітня 2016 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2011 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року, а адміністративну справу №2а-12724/11/2670 направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0005392308 від 10 серпня 2011 року, винесене Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі міста Києва, в частині збільшення суми зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 247 848,00 грн та застосованих штрафних санкцій 61962,00 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві подано апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої, апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на обставини аналогічні викладеним в акті перевірки та зокрема, зазначає, що в ході проведення перевірки відповідачем встановлено відсутність у контрагентів позивача (по взаємовідносинам з якими останнім сформовано податковий кредит) фактичної можливості здійснення господарських операцій з продажу товару, а також їх створення з метою прикриття незаконної діяльності.
Зважаючи на викладене, в Акті перевірки зроблено висновок, що правовідносини позивача із контрагентами ПП «СВ-Інтерконтакт», ТОВ «Контрол-Ком» є такими, що носять характер фіктивних, а отже суми ПДВ за даними господарськими операціями податкові зобов`язання по яких в свою чергу не були визначені вказаними контрагентами для сплати до державного бюджету) не можуть бути включені до складу податкового кредиту за відповідні періоди.
Разом з цим, в апеляційній скарзі відповідач вказує, що відповідно до інформаційного лита Вищого адміністративного суду України з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, рух активів у процесі здійснення господарської операції.
Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого останній заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну правову оцінку дослідженим доказам та прийнято законне, обґрунтоване рішення у відповідності до норм матеріального, з дотриманням норм процесуального права, а також з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в аналогічних категоріях справ та Вищого адміністративного суду України, викладених в ухвалі від 14 квітня 2016 року у даній справі.
У судовому засіданні учасники судового процесу підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу відповідно.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Києва проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Трайгон-Експорт" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 07 квітня 2009 року по 31 березня 2011 року. 
Результати проведеної перевірки оформлено актом від 28 липня 2011 року                                № 1741/23-08/36469551 (далі - Акт перевірки).
Зі змісту вказаної перевірки вбачається, що проведеною перевіркою встановлено наступні порушення позивачем вимог податкового законодавства: 
- пункту 5.1 статті 5, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" № 283/97-ВР від 22 травня 1997 року (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження зобов`язання з податку на прибуток за 4 квартал 2010 року в розмірі 32   250,00 грн;
- підпункту 7.2.3, підпункту 7.2.4, підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.4.1, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР із змінами та доповненнями, пункту 2 статті 3, пункту 1, пункту 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV (із змінами та доповненнями), пункту 4 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року №165, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 23 червня 1997 року за 3233/2037 зі змінами та доповненнями, що призвело до заниження позивачем податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 273648,00 грн, в тому числі: за жовтень 2010 року на суму 91   960,00 грн, за грудень 2010 року на суму 181958,00 грн;
- підпункту 8.1.2 пункту 8.1 статті 8, підпункту "а" пункту 17.2 статті 17, підпункту "а" пункту 19.2 статті 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (зі змінами та доповнення), в результаті чого несвоєчасно перерахований податок у сумі 3338,94 грн, нараховано пеню в сумі 123,37 грн;
- пункту 5.4 рішення Київської міської ради "Про затвердження Положення про комунальний податок в місті Києві" №81/1291 від 18 березня 2004 року, в результаті чого надано розрахунок по комунальному податку за ІІ квартал 2009 року. 
Судом встановлено, що висновки контролюючого органу щодо заниження позивачем зобов`язань з податку на додану вартість та податку на прубуток обґрунтовано безтоварністю правочинів укладених з Приватним підприємством "Стилет-Юг", Приватним підприємством "СВ-Інтерконтакт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Контрол-Ком". Такого висновку контролюючий орган дійшов на підставі того, що контрагент позивача ПП «СВ-Інтерконтакт» відсутній за місцезнаходженням, не подає звітність до контролюючого та не має необхідних трудових та матеріальних ресурсів для проведення фінансово-господарської діяльності, контрагент ТОВ «Контрол-Ком» також не подає звітність до контролюючого, не декларує та не сплачує податкові зобов`язання, а щодо контрагента позивача ПП «Стилет-Юг» було порушено кримінальну справу по факту створення ПП «Стилет-Юг» з метою прикриття незаконної діяльності за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2   ст. 205 Кримінального кодексу України, а отже вищезазначене свідчить, що господарські операції з вказаними контрагентами фактично не спричинили реального настання правових наслідків, зокрема, і щодо формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ.
На підставі висновків, викладених в Акті перевірки Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі міста Києва винесено податкові повідомлення-рішення:
- від 10 серпня 2011 року № 0005382308, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 40313,00 грн, в  тому числі 32250,00 грн - за основним платежем та 8063,00  грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;
- від 10 серпня 2011 року № 0005392308, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 342060,00 грн., в тому числі 273648,00  грн - за основним платежем та 68412,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.
Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції та направляючи справу на новий суд касаційної інстанції, зазначив, що платник податків належними та допустимими доказами спростував доводи податкового органу щодо вчинення ним податкових правопорушень в частині формування валових витрат та податкового кредиту по господарським правовідносинам з ПП «СВ-Інтерконтакт» та ТОВ «Контрол-Ком». Водночас, судами попередніх інстанцій не було надано належної правової оцінки    доводам контролюючого органу щодо безтоварності та недійсності господарських операцій у правовідносинах з ПП «Стилет-Юг» з урахуванням порушеної кримінальної справи (№ 330302-11) за фактом створення ПП «Стилет-Юг» з метою прикриття незаконної діяльності за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2   ст. 205 Кримінального кодексу України.
Під час нового розгляду справи, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що оскільки судом встановлено статус фіктивного, нелегального підприємництва Приватного підприємства "Стилет-Юг", що, в свою чергу, виключає само по собі легалізацію підприємницької діяльності, суд першої інстанції дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову в частині, що стосується податкового повідомлення-рішення № 0005382308 від 10 серпня 2012 року - відсутні. Разом з тим, судом першої інстанції було зазначено, що оскільки правильність податкового обліку по господарським правовідносинам з Приватним підприємством "СВ-Інтерконтакт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Контрол-Ком" була визнана судом касаційної інстанції, то висновки податкового органу щодо завищення позивачем податкового кредиту за жовтень 2010 року на 65 890,00 грн. та за грудень 2010 року на 181958,00 грн. є безпідставними, а податкове повідомлення рішення № 0005392308 від 10 серпня 2011 року підлягає скасуванню в частині збільшення суми зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 247    848,00 грн. та застосованих штрафних санкцій 61962,00 грн (247 848,00 грн*25%) (273 648 грн. - 25800 грн (ПП "Стилет-ЮГ"); 68412грн. - 6450 грн.). 
Переглядаючи справу за наявними доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також з урахуванням висновків Вищого адміністративного суду України, викладених в ухвалі від 14 квітня 2016 року у даній справі, колегія суддів зазначає про таке.
Колегією суддів встановлено, що спірне податкове повідомлення-рішення було винесено внаслідок встановлення контролюючим органом у ході проведення перевірки, що ТОВ «Трайгон-Експорт» залишаються не підтверджені документами суми ПДВ по податковим накладним, що складені ПП «Стилет-Юг» в сумі 25799,98 грн. Також, перевіркою встановлено, що загальна сума ПДВ у розмірі 181958,22 грн., по податковим накладним, які враховані ТОВ «Трайгон-Експорт» у складі податкового кредиту з ПДВ за грудень 2010 року не відповідає сумі податкових зобов`язань з даної поставки товарів, оскільки ТОВ «Контрал-Ком» не задекларовано у грудні 2010 року суму ПДВ у розмірі 181958,22 грн. Загальна сума ПДВ у розмірі 65890,00 грн. по податковим накладним, які враховані ТОВ «Трайгон-Експорт» у складі податкового кредиту з ПДВ за жовтень 2010 року не відповідає сумі податкових зобов`язань з даної поставки товарів, оскільки ПП «СВ-Інтерконтракт» не задекларовано в жовтні 2010 року суму ПДВ у розмірі 65890,00 грн.
При цьому, як вже зазначалось, суд першої задовольняючи позовні вимоги виходів з того, що висновки податкового органу щодо завищення позивачем податкового кредиту за жовтень 2010 року на 65890,00 грн по взаємовідносинам з ПП «СВ-Інтерконтракт» та за грудень 2010 року на 181958,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Контрал-Ком» є безпідставними, у зв`язку з чим дійшов висновку, що податкове повідомлення рішення № 0005392308 від 10 серпня 2011 року підлягає скасуванню в частині збільшення суми зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 247848,00 грн. та застосованих штрафних санкцій 61962,00 грн (247 848,00 грн*25%) ( 273 648 грн. - 25800 грн (ПП "Стилет-ЮГ"); 68412грн. - 6450 грн.). 
Вирішуючи питання правомірності відповідних висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає про таке.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини станом на їх виникнення були врегульовані Законом України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР.
Відповідно до приписів пункту 1.7 статті 1 вказаного Закону податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.
Положеннями підпункту 7.4.1 пункту 7.4    статті 7 ЗУ № 168/97-ВР передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що обов`язковою умовою виникнення права на формування податкового кредиту є сплата податку на додану вартість у ціні придбаного або виготовленого товару чи послуг. При цьому, покупець має право відобразити сплачені суми податку у податковому кредиті за умови використання отриманих товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.
Водночас, за змістом положень пп.7.4.4. п.  7.4.   ст.7 ЗУ № 168/97-ВР якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв`язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.
З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, зокрема податковими накладними. 
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів наведених норм законодавства та сталої судової практики, під час здійснення контролю за правомірністю формування платником податку податкового кредиту підлягає перевірці фактичне придбання (виготовлення) товару чи отримання послуги. Формування податкового кредиту на підставі правочинів, у межах яких було здійснено виключно обмін документами первинного бухгалтерського обліку та перерахування грошових коштів, чинним законодавством не передбачено.
Отже, з урахуванням наведених норм, колегією суддів встановлено, що між позивачем та Приватним підприємством "СВ-Інтерконтакт" було укладено наступні договори купівлі-продажу:
- № 52/Н від 12 жовтня 2010 року, предметом якого була пшениця 3 класу урожаю 2010 року у кількості 89,12 метричних тон вартістю 147048,00 грн, з яких 24508,00 грн - податок на додану вартість. На підтвердження виконання вказаного договору до перевірки надані видаткова накладна № св-0000139 від 12 жовтня 2010 року та податкова накладна № 139 від 12 жовтня 2010 року.
- № 47/Н від 08 жовтня 2010 року, предметом якого була пшениця 3 класу урожаю 2010 року у кількості 85,92 метричних тон вартістю 141768,00 грн, з яких 23   628,00 грн-податок на додану вартість. На підтвердження виконання вказаного договору до перевірки надані видаткова накладна № св-0000120 від 09 жовтня 2010 року та податкова накладна № 120 від 09 жовтня 2010 року.
- № 37/Н від 06 жовтня 2010 року, предметом якого була пшениця 3 класу урожаю 2010 року у кількості 32,44 метричних тон вартістю 53526,00 грн, з яких 8921,00 грн -податок на додану вартість. На підтвердження виконання вказаного договору до перевірки надані видаткова накладна № св-0000073 від 06 жовтня 2010 року та податкова накладна № 73 від 06 жовтня 2010 року.
- № 31/Н від 05 жовтня 2010 року, предметом якого була пшениця 3 класу урожаю 2010 року у кількості 32,12 метричних тон вартістю 52   998,00 грн, з яких 8   833,00 грн-податок на додану вартість. На підтвердження виконання вказаного договору до перевірки надані видаткова накладна № св-0000058 від 05 жовтня 2010 року та податкова накладна № 58 від 05 жовтня 2010 року.
На підставі податкових накладних, виданих Приватним підприємством                           "СВ-Інтерконтакт", позивачем сформовано податковий кредит за жовтень 2010 року на загальну сум 65 890,00 грн.
Також, судом встановлено, що між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Контрол-Ком" укладено договір купівлі-продажу № 83/Н від 06 грудня 2010 року, предметом якого було 180 метричних тон соняшнику урожаю 2010 року вартістю 756   000,00 грн. та № 80/Н від 01 грудня 2010 року, предметом якого було 150 метричних тон сої врожаю 2010 року вартістю 477 289,80 грн.
Згідно акту перевірки №1741/23-08/36469551 від 28 липня 2011 року на підтвердження фактичного виконання вказаних договорів позивачем були надані накладні  № 4-12 від 08 грудня 2010 року на соняшник та № 2-12 від 02 грудня 2010 року на сою, податкові накладні         № 41210 від 08 грудня 2010 року та № 21210 від 02 грудня 2010 року.
На підставі податкових накладних, виданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Контрол-Ком", позивачем у грудні 2010 року сформовано податковий кредит на загальну суму 181958, 22 грн.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що за результатом перевірки правомірності формування позивачем податкової звітності за вказаними господарськими операціями, суд касаційної інстанції встановив, що доводи контролюючого органу про безтоварність укладених договорів між позивачем та   ПП «СВ-Інтерконтакт», ТОВ «Контрол-Ком», судом апеляційної інстанцій правомірно не прийнято до уваги, оскільки відсутність у вказаних суб`єктів господарювання достатніх трудових, матеріальних чи будь - яких інших ресурсів для здійснення господарської діяльності, як і наявність чи відсутність контрагентів за місцезнаходженням не має своїм наслідком недійсність укладених ними правочинів чи слугувати доказом наявності у вказаних суб`єктів господарювання такої мети як порушення у сфері оподаткування.
Крім того, в ухвалі від 14 квітня 2016 року по даній справі, суд касаційної інстанції зазначив, платник податку самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, у тому числі і декларування та сплати податкових зобов`язань. У разі якщо контрагентами були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.
З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що платник податків належними та допустимими доказами спростував доводи податкового органу щодо вчинення ним податкових правопорушень в частині формування валових витрат та податкового кредиту по господарським правовідносинам з ПП «СВ-Інтерконтакт» та ТОВ «Контрол-Ком».
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, враховуючи норми чинного законодавства, встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, а також вказані висновки суду касаційної інстанції, викладені в ухвалі від 14 квітня 2016 року щодо спірних правовідносин у даній справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження податкового органу щодо завищення позивачем податкового кредиту за жовтень 2010 року на 65890,00 грн та за грудень 2010 року на 181958,00 грн є безпідставними.
З огляду на зазначене, суд першої дійшов правильного висновку, що податкове повідомлення рішення № 0005392308 від 10 серпня 2011 року підлягає скасуванню в частині збільшення суми зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 247848,00 грн. та застосованих штрафних санкцій 61962,00 грн (247 848,00 грн*25%).
Водночас, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновку суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи, та не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального або процесуального права.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді:                                                                                Г.В. Земляна

                                                                                          О.М. Оксененко

Повний текст постанови виготовлено 08 грудня 2020 року