Справа № 462/2687/20                 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б. 
Провадження № 33/811/1051/20                  Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 06 липня 2020 року, 
встановив:
постановою Залізничного районного суду м.Львова від 06 липня 2020 року відмовити в задоволенні клопотання керівника ГО «Час Змін» про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації.
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 грн. судового збору.
Згідно постанови ОСОБА_1 07.05.2020 року о 10.20 год. у м. Львові, вул. Левандівська, 16А, керуючи транспортним засобом Lexus GX 460 д.н.з. НОМЕР_1 , був з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нечітка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати її та винести нову, якою закрити провадження у справі.
В обґрунтування покликається на те, що вищенаведена постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною без повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що пояснення свідків подані у друкованому вигляді, що свідчить про те, що вони були завчасно підготовлені та не підтверджують фактичних обставин цієї ситуації. Крім цього, при розгляді справи судом першої інстанції порушено його право на захист, оскільки таким відмовлено реалізувати його право на захист та виніс оскаржуване судове рішення. Також, підкреслює, що судом першої інстанції не взято до уваги клопотання керівника громадської організації «Час Змін» Широбокова Д.С. про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації «Час Змін», яке мотивоване тим, що ОСОБА_1 є порядним громадянином та членом ГО «Час Змін». Активно допомагає у діяльності громадського об`єднання, є ініціативним та дисциплінованим, заслуговує повної довіри та поваги.
03 жовтня 2020 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких вказав, що не заперечував проти проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції. Крім цього, вказав, що судом першої інстанції грубо порушено його право на захист, а саме не надано можливості надати суду свою правову позицію. Розгляд апеляційної скарги просить провести без його участі.
Розглянувши матеріали справи № 462/2687/20, дослідивши доводи апеляційної скарги, письмові пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, яка підтримала подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.
Згідно з ч.3, 4 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №428035 від 07 травня 2020 року ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень, проте з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (компакт-диск а.с.3) вбачається, що ОСОБА_1 після висловлення незгоди із оглядом на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», погодився пройти проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичній установі.
Проте працівники поліції не виконали вимог п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року та склали протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 428035 у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і за допомогою приладу «Драгер», і у медичному закладі.
Крім цього, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, хоча наявність такого відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року є обов`язковою.
Також, 04 липня 2020 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надав суду договір про розірвання договору про надання правової допомоги від 09 червня 2020 року та просив надати йому можливість укласти договір з іншим адвокатом. 
Проте постановою Залізничного районного суду м.Львова від 06 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
За таких обставин ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права користуватися юридичною допомогою тощо.
На думку суду апеляційної інстанції, вищенаведене є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи з участю захисника. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи притягнутої до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, висновок суду першої інстанції, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 
постановив:
апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задоволити.
Постанову Залізничного районного суду м.Львова від 06 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 – скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.        
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                         О.В. Маліновська-Микич