КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа   № 754/3555/20                                                       Головуючий у суді першої інстанції: Саламон О.Б.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9824/2020  Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
11 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
                                    Головуючого                                           Волошиної В.М.
                                   Суддів                                      Слюсар Т.А., Мостової Г.І.
                                   Секретаря судового засідання               Сердюк К.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтайм Капітал», ОСОБА_2 , державного реєстратора приватного нотаріуса Легкобит Станіслава Олександровича, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, визнання недійсним договору про відступлення прав за договором іпотеки, скасування державної реєстрації.
 
Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги,  колегія суддів, 
 
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2020 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтайм Капітал», ОСОБА_2 , державного реєстратора приватного нотаріуса Легкобит Станіслава Олександровича, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна, Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, визнання недійсним договору про відступлення прав за договором іпотеки, скасування державної реєстрації закрито.
Скасовані заходи забезпечення позову у справі №754/3555/20, вжиті ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 травня 2020 року, а саме арешт нерухомого майна - кв. АДРЕСА_1 ; та заборону органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та приватним, державним нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію, перереєстрацію права власності, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, внесення змін про власника квартири, тощо) щодо кв. АДРЕСА_1 (а.с. 217 том 1).
Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржувана ухвала про закриття провадження у справі за пред`явленим ним позовом з підстав відмови позивача від позову, прийнята по анонімній заяві, в якій не міститься підпис. 
Просив врахувати, що квартирою, що належить йому на праві власності, вже декілька разів намагались заволодіти шляхом шахрайських дій, про що поліцією порушено декілька кримінальних проваджень за ст. 162 КК України - порушення недоторканості житла (додаток № 3 - Витяг з ЄРДР), та ст. 358 КК України - підробка документів (додаток № 4 - Витяг з ЄРДР).
У визначений ухвалою суду строк, відповідачі та треті особи не скористались процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Позивач ОСОБА_1 , відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінтайм Капітал», державний реєстратор приватного нотаріуса Легкобит Станіслава Олександровича, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна, Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явились, явку представників в судове засідання не забезпечили, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач до суду апеляційної інстанції надіслав заяву про можливість розгляду справи у його відсутності (а.с. 23 том 2).
У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних  підстав.
 
З матеріалів справи вбачається, що у березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтайм Капітал», ОСОБА_2 , державного реєстратора приватного нотаріуса Легкобит Станіслава Олександровича, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, визнання недійсним договору про відступлення прав за договором іпотеки, скасування державної реєстрації.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , призначено підготовче судове засідання на 10 червня 2020 року (а.с. 81 том 1). 
Забезпечено позов ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на кв. АДРЕСА_1 ; заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та приватним, державним нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію, перереєстрацію права власності, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, внесення змін про власника квартири, тощо) щодо кв. АДРЕСА_1 , про що Деснянським районним судом міста Києва від 06 травня 2020 року постановлена ухвала (а.с. 103 том 1).
20 травня 2020 року за вхідним номером 20890 Деснянським районним судом міста Києва зареєстрована письмова заява ОСОБА_1 про відмову від позову (а.с. 128 том 1).
Закриваючи провадження у справі за пред`явленим позовом ОСОБА_1 , суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що подана позивачем заява про відмову від позову та відсутність підстав для її неприйняття судом,  є підставою для закриття провадження у справі.
З посиланням на норму статті 158 ЦПК України суд першої інстанції у відповідному судовому рішенні про закриття провадження у справі зазначив і про    скасування заходів забезпечення позову, вжиті ухвалою від 06 травня 2020 року.
 Перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при вирішенні питання про закриття провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 1 статті 255 ЦПК України, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до приписів статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відмова позивача від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу.
За змістом пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України у разі прийняття судом відмови від позову суд закриває провадження у справі.
У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається - частина 2 статті 256 ЦПК України.
Нормою статті 206 ЦПК України визначено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
Аналіз процесуальних норм вказує на те, що відмова позивача від позову - це прояв принципу диспозитивності, тому ця дія здійснюється під контролем суду. Ця правомочність належить до числа більш істотних, тому головуючий зобов`язаний роз`яснити наслідки таких дій, а саме неможливість повторного звернення до суду з тим самим позовом.
Отже, суд повинен перевіряти законність відмови позивача від позову, чи не порушуються при цьому інтереси самого позивача, інших осіб, які беруть участь у справі, інтереси держави. Причини відмови від позову повинні оцінюватися судом з урахуванням обставин справи. Ці дії суд вчиняє до постановлення ухвали про закриття провадження у справі.
Як вбачається із змісту постановленої ухвали, що в основу висновку про закриття провадження у справі судом першої інстанції покладено волевиявлення позивача про відмову від позову, що викладене у письмовій  заяві, яка зареєстрована судом 20 травня 2020 року за вхідним номером 20890 (а.с. 128 том 1). 
Чинним цивільним процесуальним кодексом України детально регламентовано вимоги до форми  процесуальних, інших документів, що подаються учасниками процесу.
Статтею 182 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. 
Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі.                 У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі - частина 2 статті 182 ЦПК України.
Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником - частина 2 статті 183 ЦПК України.
При цьому, нормою статті 183 ЦПК України законодавець імперативно визначив дії суду у разі подання письмової заяви (клопотання, заперечення) без додержання вимог до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечень. 
Так, частиною 4 статті 183 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Досліджуючи зареєстровану Деснянським районним судом міста Києва 20 травня 2020 року за вхідним номером 20890 письмову заяву ОСОБА_1 про відмову від позову, колегією суддів встановлено, що вказана заява не містить власноручного підпису автора звернення і така заява надійшла до суду поштовим зв`язком, а отже без перевірки як працівниками поштового відділення, так і працівниками суду повноважень особи, яка її подала.
Факт звернення з такою заявою до суду першої інстанції не визнав позивач ОСОБА_1 , з викладенням своєї позиції у доводах апеляційної скарги. 
На вказані суттєві недоліки поданої заяви про відмову від позову суд першої інстанції не звернув уваги, та приймаючи відмову позивача ОСОБА_1 від позову, суд першої інстанції на виконання покладеного на нього обов`язку не перевірив законність відмови позивача від позову, не з`ясував чи не порушуються при цьому інтереси самого позивача, оскільки зареєстрована судом від   імені позивача заява про відмову від позову не містить обов`язкового реквізиту документу - підпису, який надає документу юридичної сили і свідчить про відповідальність особи за його зміст.
Встановлені обставини справи вказують на те, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України, не пересвідчився в тому, що зміст заяви щодо відмови від позову співпадає з дійсним волевиявлення позивача ОСОБА_1 по розпорядженню об`єктом процесу.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі за пред`явленим позовом ОСОБА_1 не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до вимог статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Оскільки за результатом перегляду справи обставина, з якими процесуальний закон пов`язує скасування заходів забезпечення позову не знайшла свого підтвердження, тому підлягає скасуванню ухвала суду першої інстанції в частині вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову. У такому випадку обмеження, встановлені Деснянським районним судом міста Києва в ухвалі від 06 травня 2020 року, як гарантія задоволення вимог позивача, діють до виконання рішення, яким закінчується розгляд справи по суті або зміни способу його виконання,  за  винятком  випадків,  коли  потреба  у забезпеченні  позову  з  тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів  забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 384 ЦПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Головуючий                                                                      
 
Судді: