ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/13562/17                                                                       Суддя першої інстанції: Кармазін О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                    - Пилипенко О.Є.  
          суддів                                        - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,
          при секретарі                               - Кузик О.С., 
          за участю: 
          представника відповідача:           - Івах Г.В., 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЕК ЛТД» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інек ЛТД» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення  Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № 0008181401 від 10 жовтня 2017 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 липня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
Крім того, в апеляційній скарзі Головне управління державної податкової служби у м. Києві просив замінити Головне управління державної фіскальної служби у м. Києві правонаступником. 
Відповідно до ч.1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
За приписами ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. 
Відповідно до п. 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року № 1074, дія якого поширюється, в тому числі, і на територіальні органи міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, права та обов`язки органів виконавчої влади переходять у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади.
Відповідно до п.12 постанови КМ України від 20.10.2011 року № 1074 орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності Актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.
Розпорядженням КМ України від 21.08.2019 року № 682-р вирішено про можливість забезпечення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладеного на Державну податкову службу.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та замінити Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві.
Відзив на апеляційну скаргу від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЕК ЛТД» до суду апеляційної інстанції не надходив. 
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення  Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № 0008181401 від 10 жовтня 2017 року винесено всупереч нормам чинного законодавства, адже відповідачем не аналізовано  первинні документи, надані позивачем, позаяк підставою для винесення останнього стало виключно посилання контролюючого органу на інформацію, наявну в базі даних ІС «Податковий блок» щодо контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю «Інек ЛТД».
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, у період з 30.08.2017 року по 19.09.2017 року, посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Інек ЛТД» податкового законодавства за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2017 р., валютного - за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2017 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2017 р., за результатами якої складено акт від 26.09.2017 р. № 407/26-15-14-01-01 (том 1 а.с. 9-55), яким встановлено наступне.
Так, в акті перевірки зазначено, що за період з 01.01.2014 року по 30.06.2017 року ТОВ «Інек ЛТД» задекларувало податкового кредиту по ПДВ на суму 24   975  000,00 грн.
Перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за вказаний період, встановлено його завищення на суму 260  667,00 грн., у тому числі у січні 2017 року на суму 11  667,00 грн. та у лютому 2017 року на суму 249 000,00 грн.
Між ТОВ «Інек ЛТД» та його контрагентами ТОВ  «Євроексім Груп» та ТОВ «Інжекс» було укладено договори щодо надання послуг.
TOB «Інек ЛТД» включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинах ТОВ   «Євроексім Груп» та відображено в декларації з податку на додану вартість суму ПДВ у розмірі 210 666,67 гри. в т.ч. по періодам: січень 2017 року 11   667,67 грн., лютий 2017 року 199   000,00 грн.
Відповідно до бази даних ІС «Податковий блок» щодо ТОВ   «Євроексім Груп» встановлено, що орган ДПС основної реєстрації: ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м.   Києві. Зареєстровано 08.10.2015 року за № 13571020000004179 Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією. Статутний фонд 100,00 грн. Вид діяльності - 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля. Інформація щодо платника ПДВ: статус Діюче 01.11.2015 р., індивідуальний податковий номер ПДВ: 400586210312, номер свідоцтва 200323288. Остання податкова звітність до органів подавалася за березень 2017 року. Товариство має 0 стан (платник податків за основним місцем обліку).
Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми 1-ДФ, до ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ТОВ «Євроексім Груп» подано 14.04.2017 р. № 9067413158, кількість працюючих - 1 особа.
Фінансовий звіт та декларації з податку на прибуток з додатками ТОВ «Євроексім Груп» до органів ДФС не подавало, основні засоби на балансі підприємства відсутні, відомості про наявність складських приміщень та виробничих потужностей відсутні.
В акті перевірки зазначено, що від Київської місцевої прокуратури № 9 м. Києва отримано лист від 26.07.2017 № 794-17 щодо ризикових господарських операцій ТОВ «Байлз Груп», посадовою особою якого є ОСОБА_1 .. В ході допиту в якості свідка, останній повідомив про непричетність до реєстрації та здійснення діяльності вказаного підприємства. Як зафіксовано в акті перевірки, проведеним аналізом встановлено, що ризиковим ПК по ланцюгу постачання від ТОВ «Байлз Груп» скористались ТОВ   «Євроексім Груп» та ТОВ «Інжекс».
В ході перевірки встановлено: TOB «Байлз Груп» зареєстровано в ДПІ у Солом`янському району ГУ ДФС у м. Києві, останню звітність подано за 02.2017 року, останню податкову накладну зареєстровано 15.03.2017 р., договір про визнання електронних документів недіючий з 20.03.2017 р.
За результатами проведеного аналізу, неможливо встановити походження товару та послуг, що були реалізовані ТОВ   «Євроексім Груп» на адресу TOB «Інек ЛТД» у січні, лютому 2017 року, оскільки ТОВ   «Євроексім Груп» не здійснювало по ланцюгу постачання придбання послуг. Крім того по ланцюгу постачання встановлено операції з підміни товару.
На підставі вищевикладеного, не підтверджено факт придбання ідентифікованих послуг у ТОВ «Євроексім Груп».
В акті перевірки також зазначено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2017 року по справі № 757/15363/17-к накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунках, зокрема, ТОВ «Євроексім Груп».
Також, в ході перевірки встановлено, про що також зазначено в акті перевірки, що ТОВ «Інек ЛТД» від ТОВ «Євроексім Груп» було отримано виконання комплексу проектно-вишукувальних та будівельно-монтажних робіт у квітні 2017 року на загальну суму 1  264  000,00 грн. Розрахунки між підприємствами проводились в безготівковій формі.
Згідно баз даних ГУ ДФС у м. Києві встановлено, що у ТОВ «Євроексім Груп» відсутні людські, матеріальні та виробничі потужності для виконання комплексу проектно-вишукувальних, будівельно-монтажних і пусконалагоджувальних робіт, а також по ланцюгу постачання встановлено операції з підміни товару. 
Також, в акті перевірки зазначено, що фінансова-господарська діяльність ТОВ «Євроексім Груп» здійснюється поза межами правового поля, що у свою чергу свідчить про не набуття належним чином цивільної правової дієздатності ТОВ «Євроексім Груп» з ТОВ «Інек ЛТД». 
Згідно наданих до перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку та отриманих від директора ТОВ «Інек ЛТД» пояснень, перевіркою встановлено, що в податковому обліку витрати по придбаним ТОВ «Євроексім Груп» послугам до складу валових витрат не включалися.
Відтак, в ході проведення перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що створення та діяльність підприємства ТОВ «Євроексім Груп» має ознаки фіктивності.
Відносно ТОВ «Інжекс» в акті перевірки зазначено, що ТОВ «Інек ЛТД» до складу податкового кредиту включено суми ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «Інжекс» та відображено в декларації з ПДВ у розмірі 50   000,00 грн.
Відповідно до бази даних ІС «Податковий блок» щодо ТОВ «Інжекс» встановлено: орган ДПС основної реєстрації ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві. Відомості про державну реєстрацію: зареєстроване 01.09.2016 року № 13541020000006-138 Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області. В податкових органах від 01.09.2016 року № 102816168652. Статутний фонд 100,00 грн. Вид діяльності - 46.09 - неспеціалізована оптова торгівля.
Інформація щодо платника ПДВ: статус діюче 01.10.2016 р., індивідуальний податковий номер ПДВ: 407976210289, номер свідоцтва 200286169. Остання податкова звітність до органів вдавалася за лютий 2017 року. Товариство має 0 стан (платник податків за основним місцем обліку).
Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми 1-ДФ, до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві ТОВ «Інжекс» подано 01.03.2017 року № 9031237818, кількість працюючих - 2 особи.
Фінансовий звіт та декларації з податку на прибуток з додатками ТОВ «Інжекс» до органів ДФС не подавав, основні засоби на балансі підприємства відсутні, відомості про наявність складських приміщень та виробничих потужностей відсутні.
В акті перевірки повторно зазначено, що від Київської місцевої прокуратури № 9 м.   Києва отримано лист від 26.07.2017 р. № 794-17 щодо ризикових господарських операцій ТОВ «Байлз Груп», посадовою особою якого є ОСОБА_1 .. В ході допиту в якості свідка, останній повідомив про непричетність до реєстрації та здійснення діяльності вказаного підприємства. Проведеним аналізом встановлено, що ризиковим ПК по ланцюгу постачання від ТОВ «Байлз Груп» скористались ТОВ   «Євроексім Груп» та ТОВ «Інжекс».
За результатами проведеного аналізу, неможливо встановити походження товару та послуг, що були реалізовані ТОВ «Інжекс» на адресу TOB «Інек ЛТД» у січні, лютому 2017 року, оскільки ТОВ «Інжекс» не здійснювало по ланцюгу постачання придбання послуг. Крім того по ланцюгу постачання встановлено операції з підміни товару.
На підставі вищевикладеного, не підтверджено факт придбання ідентифікованих послуг у ТОВ «Інжекс».
В акті перевірки також зазначено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2017 року по справі № 757/15376/17-к накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунка, зокрема, ТОВ «Інжекс».
Таким чином, посадові особи контролюючого органу дійшли висновку про порушення ТОВ «Інек ЛТД» вимог п/п 198.1, п/п 198.2, п/п 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ, в періоді що перевірявся на загальну суму 260   667,00 грн., у тому числі січень 2017 року на суму 11   667,00 грн. та лютий 2017 року на суму 249   000,00 грн.
На підставі акту перевірки та виявлених порушень, ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.10.2017 року № 0008181401, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 325  834,00 грн.          Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом з питань оподаткування є Податковий кодекс України від   02.12.2010 року №2755-VI, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у томі числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду зокрема, у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів, у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.1., 201.4., 201.6. ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один із способів, визначених п. 201.1. ст. 201 ПК України; податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця; податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Пунктом 200.1. ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.1. ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому, відповідно до п. 198.2., 198.3., 198.6. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 Кодексу).
З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток, є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХІV (надалі - Закон №996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
В розумінні Закону № 996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
При цьому, згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704 (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин) (надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).
Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Так, як вбачається з матеріалів справи, у перевіряємий період між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інек ЛТД» та ТОВ «Євроексім груп» було укладено договір № 25/01-2017-ПР від 25.01.2017 року, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати роботи з розробки проектної документації зовнішніх теплових мереж та індивідуального теплового пункту стадії «Проекти» та «Робоча документація» об`єкту: Будівництво адміністративного будинку по вул.. Михайлівській 10 у Шевченківському районі м. Києва.
Крім того, 03.02.2017 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інек ЛТД» та ТОВ «Євроексім груп» було укладено договір № 03/02/2017-ПР щодо надання послуг, згідно якого підрядник зобов`язується виконати проектні роботи стадії «Проекти» та «Робоча документація» по розділах зовнішніх та внутрішньо-майданчикові мережі водопроводу В1, господарчо-побутової каналізації К1 та дощової каналізації К2 об`єкту: Реконструкція майнового комплексу під багатофункціональних (адміністративний, господарсько-житловий комплекс), розташований за адресою: вул. Ревуцького 40, в Дарницькому р-ні, м. Києва.
09.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інек ЛТД» та ТОВ «Євроексім груп» укладено договір щодо надання послуг, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати комплекс будівельно - монтажних і пусконалагоджувальних робіт в частині зовнішнього теплопостачання з загальним тепловим навантаженням на об`єкті: Реконструкція майнового комплексу під багатофункціональний (адміністративний, господарсько-житловий комплекс), розташований за адресою: вул. Ревуцького 40, в Дарницькому р-ні, м. Києва.
На підтвердження реальності вищевказаних договорів позивачем контролюючому органу надано Акти наданих послуг:  від 28.04.20174 року № 26, від 20.04.2017 року № 24, від 28.04.2017 року № 25; податкові накладні: від 31.01.2017 року № 26, від 10.02.2017 року № 21, від 08.02.2017 року № 7, платіжні доручення № 1340 від 31.01.2017 року на суму 70  000 грн., № 1378 від 08.02.2017 року від 194  000 грн., № 1391 від 10.02.2017 року.
Як вбачається із матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроексім груп» надано позивачу проектну документацію за розділами «Індивідуальний тепловий пункт» (2017.11-ТМ) та «Зовнішні теплові мережі» (43/9/8481-ЗТМ), позивачем було допрацьовану проектну документацію та надано її генпідряднику будівництва ТОВ «КДД Інжтніринг» (відповідно до зобов`язань за договором підряду від 24.01.2017 року № 24/01/17), крім того, ТОВ «Євроексім груп» розроблено проектну документацію зовнішніх мереж водопостачання і каналізації (03-08/16 П-ЗВК) об`єкту Реконструкції майнового комплексу під багатофункціональний (адміністративний, господарсько-житловий комплекс), крім того, у зв`язку зі змінами замовником будівництва проектних рішень по об`єкту «Реконструкції майнового комплексу під багатофункціональний (адміністративний, господарсько-житловий комплекс) по вул.. Ревуцького 40, в Дарницькому районі м. Києва» позивач доопрацьовую надану ТОВ «Євроексім Груп» проектну документацію вказаного об`єкту будівництва з метою закінчення будівельно - монтажних робіт та передачі їх результатів замовнику будівництва ТОВ «Нвка ЛТД» (відповідно до договорів № 01-02-17 від 01.02.2017 року та № 07-02-17 від 07.02.2017 року) (т.1 а.с.81-165).
Також, 27.01.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інек ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжекс» було укладено договір підряду № 27/01/2017 року від 27.01.2017 року щодо надання послуг, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати будівельні роботи із влаштування господарчо-побутової каналізації на об`єкті «Будівництво багатоквартирних житлових будинків з вбудованими нежитловими приміщеннями, що знаходяться за проектною адресою по вул.. Соборна 103, в с. Софіївська Борщагівка Києво-Свяшинського р-ну, Київської області».
На підтвердження реальності вищевказаного договору позивачем контролюючому органу надано Кошторис на будівельні роботи (додаток № 1 до Договору підряду № 27/01-2017), Акт наданих послуг від 30.04.2017 року № 17, податкову накладну № 135 від 15.02.2017 року, платіжне доручення № 1417 від 15.02.2017 року, надано проектну документацію на улаштування зовнішніх мереж водопроводу та каналізації об`єкту «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та прибудованим надземним гаражем типу по вул.. Велика Кільцева 9, с. Петропавліська Борщагівка» (про зміну проектної адреси об`єкту з вул.. Соборна 103, в с. Софіївська Борщагівка Києво-Свяшинського р-ну, Київської області на вул.. Велика Кільцева 9, с. Петропавліська Борщагівка).
Колегія суддів наголошує, що надана позивачем первинна документації повністю відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відображає зміст вищевказаних господарських операцій, наявними документами підтверджено рух коштів, крім того, встановлено подальше використання отриманих послуг у власній господарській діяльності позивача.
Втім, відповідача в акті перевірки та в апеляційній скарзі посилається на відсутність у ТОВ «Євроексім Груп» та ТОВ «Інжекс» людських, матеріальних та виробничих потужностей для виконання комплексу проектно-вишукувальних, будівельно-монтажних і пусконалагоджувальних робіт. З даного приводу варто зазначити наступне.           У відповідності статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 43 Господарського кодексу України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.
На переконання колегії суддів, здійснення господарської діяльності контрагентом, не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. Відомості, що є обов`язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій.
Чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07.04.2014 року у справі №К/800/36098/13, постановах Верховного Суду від 30.01.2018 року №К/9901/612/18 і №К/9901/630/18.
Що стосується посилання відповідача в акті перевірки на те, що по ланцюгу постачання встановлено операції з підміни товару, варто зазначити, що по-перше, як зазначено в акті перевірки такі господарські операції мали місце між ТОВ «Байлз Груп» та ТОВ «Інфоглобал маркет» щодо придбання ТОВ «Інфоглобал маркет» у ТОВ «Байлз Груп» ячменя 3 класу, пальмової олії та столового маргарину, тоді як відповідачем було здійснено перевірку щодо дотримання ТОВ «Інек ЛТД» вимог податкового та валютного законодавства з контрагентами ТОВ «Євроексім Груп» та ТОВ «Інжекс», зокрема, придбання ТОВ «Інек ЛТД» у ТОВ «Євроексім Груп» та ТОВ «Інжекс» послуг щодо проектно-вишукувальних, будівельно-монтажних і пусконалагоджувальних робіт, по-друге, відповідачем не надано жодних доказів придбання ТОВ «Євроексім Груп» та/або ТОВ «Інжекс» у ТОВ «Інфоглобал маркет» та/або у ТОВ «Байлз Груп» ячменя 3 класу, пальмової олії та столового маргарину або послуг щодо проектно-вишукувальних, будівельно-монтажних і пусконалагоджувальних робіт, а отже, господарські відносини між ТОВ «Байлз Груп» та ТОВ «Інфоглобал маркет», не мають жодного відношення до господарських операцій, здійснених між позивачем та його контрагентами - ТОВ «Євроексім Груп» та ТОВ «Інжекс».
Що стосується посилання контролюючого органу на Лист Київської місцевої прокуратури № 9 м.   Києва № 794-17 щодо ризикових господарських операцій ТОВ «Байлз Груп», посадовою особою якого є ОСОБА_1. та, власне, протокол допиту ОСОБА_1 , який в ході допиту в якості свідка повідомив про непричетність до реєстрації та здійснення діяльності вказаного підприємства, варто наголосити, що ТОВ «Байлз Груп» не є контрагентом позивача по спірним операціям, позаяк господарські операції між ТОВ «Байлз Груп» та ТОВ   «Євроексім Груп» та ТОВ «Інжекс» не є предметом дослідження в межах даної справи та не можуть створювати наслідків для позивача.
Відповідачем, всупереч ст.. 78 КАС України не надано доказів зворотнього.
Крім того, відносно посилань відповідача в акті перевірки на ухвали Печерського районного суду м. Києва, якими накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Євроексім Груп» та ТОВ «Інжекс», слід зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 79 КАС України лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Більш того, податковим органом не надано суду і вироків у кримінальних провадженнях відносно посадових осіб ТОВ «Байлз Груп», з яким контрагенти позивача - ТОВ «Євроексім Груп» та ТОВ «Інжекс» мали господарські відносини та які б надали суду можливість пересвідчитись у тому, що ТОВ «Байлз Груп» створене з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.           Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2019 року - без змін. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -  
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 Я.Б.Глущенко       

                                                                                                    Я.М.Собків          

Повний текст виготовлено 20 жовтня 2020 року.