ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1124/20                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 21.05.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить зобов`язати відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області документи для призначення йому пенсії за вислугу років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що пільгова вислуга років має враховуватись при призначенні пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційну скаргу обґрунтовано правомірністю прийнятих відповідачем рішень. Зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх обставин у справі. Наголошує, що відповідач повинен підготувати повний пакет документів із зазначенням вислуги років позивача достатнього для виплати та нарахування пенсії та направити на адресу пенсійного фонду. Вважає, що відповідачем підготовлено пакет документів, який не дозволив призначити відповідну пенсію.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач у період з 20.08.1999 по 12.09.2019 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі. 
Наказом начальника ДУ «Прилуцька виховна колонія» від 12.09.2019 №56о/с-19 позивача звільнено зі служби згідно з пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку зі скороченням штатів) (а.с. 15).
Відповідно до складеного відповідачем розрахунку вислуги років на пенсію, станом на 12.09.2019 вислуга років позивача складає: в календарному обчисленні 21 рік 05 місяців 13 днів, у пільговому обчисленні 28 років 01 місяць 21 день (а.с. 50-51).
Вважаючи, що вказаної вислуги років достатньо для призначення пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України не було допущено порушення прав, свобод та інтересів позивача, оскільки відповідач виконав обов`язок щодо підготовки та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років на пільгових умовах.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон - №2262; у редакції, чинній в період виникнення спірних правовідносин) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ.
Відповідно до статті 1-2 Закону №2262, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України.
Згідно із статтею 2 Закону №2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Відповідно до статті 17-1 Закону №2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок №3-1).
Так, пунктом 1 Порядку №3-1 установлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Пунктом 3 Розділу І Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.09.2018 №760, визначено, що уповноважені структурні підрозділи - визначені МВС, ЦОВВ та Національною гвардією України структурні підрозділи, на які покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів.
Відповідно до затвердженого положення на Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України покладено обов`язок забезпечення згідно із законодавством соціального захисту та організації охорони здоров`я персоналу підпорядкованих установ, а також членів їх сімей.
Таким чином, станом на день звільнення позивача зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України, саме на вказане Управління, згідно пункту 12 Порядку №3-1 та пункту 1 Розділу ІІ Інструкції, покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для цього документів.
Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням у відповідності до вимог чинного законодавства, підготовлено подання від 29.11.2019 №130 про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та разом із додатками на 40 арк., у тому числі розрахунком вислуги років, направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (а.с. 48-52).
Листом від 17.12.2019 за №17530/03-21 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повернуло без виконання надіслані документи для призначення пенсії ОСОБА_1 , оскільки на дату звільнення він не мав визначеної Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вислуги років (а.с. 45-47).
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Управлінням у межах компетенції складено необхідні документи, які у подальшому направлено до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення позивачу пенсії за вислугу років. 
У свою чергу, саме Головним управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надісланий відповідачем пакет документів повернуто, у зв`язку з відсутністю підстав для призначення позивачу пенсії за вислу років.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України не було допущено порушення прав, свобод та інтересів позивача, оскільки відповідач виконав обов`язок щодо підготовки та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років на пільгових умовах, тому відсутні підстави для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги, що відповідачем підготовлено пакет документів, який не дозволив призначити відповідну пенсію колегією суддів не приймається, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів чи пояснень на підтвердження цієї обставини, не зазначено, які саме документи не були підготовлені відповідачем чи підготовленні невірно, не доведено, що відповідачем неправомірно зазначено вислугу років.
Разом із тим, саме органи Пенсійного фонду приймають рішення про призначення чи відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», дають оцінку наявності відповідного стажу для призначення пенсії.
Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що у разі незгоди позивача із діями відповідача щодо визначення відповідного стажу, дане питання має вирішуватись в іншому позовному провадженні з відповідними позовними вимогами. Аналогічний алгоритм дій має місце у разі незгоди позивача із відмовою органу Пенсійного фонду у призначенні пенсії чи зарахуванні певного стажу для такого призначення.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.   328,   329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 15.10.2020.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                               Н.В. Безименна