ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 140/2119/18
адміністративне провадження № К/9901/30538/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 140/2119/18
за позовом      ОСОБА_1 
до     Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» Костенка Ігоря Івановича
про зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою      ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року (головуючий суддя: Димарчук Т. М.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01     жовтня 2019     року (колегія у складі: головуючого судді Улицького В. З., суддів: Кузьмича С. М., Шавеля Р. М.)
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.     У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до  Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» Костенка І. І. (далі - Уповноважена особа), в якому просив: 
- зобов`язати відповідача включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при ліквідації ПАТ «Західінкомбанк»;
- зобов`язати Уповноважену особу виплатити кошти по вкладу позивача в сумі 213     773, 91 грн.
2.     В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив про те, що будучи вкладником ПАТ «Західінкомбанк» у 2008 році дізнався, що його перевели з банківської установи до Кредитної спілки «Вклад». Засновниками та вкладником цієї спілки є ПАТ «Західінкомбанк». Позивач вказує, що переведення його в члени кредитної спілки «Вклад» проведено з грубим порушенням     Закону України «Про кредитні спілки», оскільки він не подавав заяву про вступ в члени спілки, не сплачував вступні та пайові внески, жодного рішення спостережної ради про його прийняття до членів спілки не приймалось. На підтвердження членства у КС «Вклад» йому була лише видана ощадна книжка. Поряд з цим, договір, що був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Західнінкомбанк» від 04 вересня 2006 року вважається продовженим на умовах вкладу та діє на сьогодні. Даний екземпляр договору на даний час у позивача не зберігся. На його звернення до ПАТ «Західнінкомбанк», останній повідомляє, що кошти позивача були повернуті готівкою через касу банку, а депозитний рахунок закрито. Ця інформація є невірною, адже жодних коштів позивач не отримував. У відповідь на колективну скаргу відповідач також повідомив позивача, що Кредитна спілка «Вклад» є кредитором ПАТ «Західінкомбанк», вимоги якої включені до 7-ої черги акцептованих вимог кредиторів і після задоволення банком кредиторських вимог Кредитної спілки «Вклад» остання зможе повернути кошти позивачу.               Згодом було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Західінкомбанк», проте, Уповноважена особа необґрунтовано та протиправно не включила ОСОБА_1 до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019     року у задоволенні позову відмовлено.
4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що       ОСОБА_1 станом на 29 травня 2014 року  не був вкладником ПАТ «Західінкомбанк», а тому в Уповноваженої особи відсутні правові підстави включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог     Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5.     Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, 05 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до  Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019     року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019     року, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.
6. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає про те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Так, суди не звернули увагу на те, що відповідач документально не довів, що дійсно ОСОБА_1 ПАТ «Західінкомбанк» було повернуто суму вкладу готівкою з відсотками у повному обсязі через касу банку. Також, судами не досліджено на яких підставах ПАТ «Західінкомбанк» перевів позивача в члени Кредитної спілки «Вклад», у тому числі чи був позивач членом цієї спілки, чи наявні його заяви для переведення з банку до спілки і таке інше. Таким чином, рахунок позивача мав би бути включений до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7.     Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05     листопада 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С. Г. , судді: Стрелець Т. Г., Тацій Л. В., справу передано головуючому судді.
8. Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019     року.
9. Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2020 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і призначено такий в порядку письмового провадження з 11    листопада 2020 року.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
10. Як встановлено судами попередніх інстанцій, 04 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Західінкомбанк» укладено договір банківського вкладу в національній валюті № ДД-15384.01.980 та відкрито банківський рахунок на ім`я позивача №      НОМЕР_1 для зберігання грошей клієнта і здійснення розрахунково-касового обслуговування, на який 04 вересня 2006 року внесено кошти у розмірі 1 012,18 грн.
11. Згідно з банківськими виписками ПАТ «Західінкомбанк» по даному вкладу неодноразово було здійснено поповнення основної суми депозиту, а саме: 27 лютого 2007 року на вказаний рахунок позивачем внесено кошти у розмірі 20     000 грн, 11     жовтня 2007 року внесено кошти в розмірі 4     000 грн, 23 січня 2008 року внесено кошти в розмірі 5 000 грн та 15 квітня 2008 року  внесено кошти в розмірі 3     694,13     грн, а нараховані відсотки приєднані до суми депозиту.
12. 05 червня 2007 року позивачу видано готівки з вкладного рахунку у розмірі 853,69     грн, 05 вересня 2007 року видано готівки з вкладного рахунку у розмірі 790,79     грн, 01 квітня 2008 року видано готівки з вкладного рахунку у розмірі 15     946,00     грн, 05 травня 2008 року видано готівки з вкладного рахунку у розмірі 10     212,41 грн, 05 червня 2008 року видано готівки з вкладного рахунку у розмірі 126,23 грн, 04 липня 2008 року видано готівки з вкладного рахунку у розмірі 5     115,58     грн, 05 серпня 2008 року видано готівки з вкладного рахунку у розмірі 2     563,48 грн, 05 вересня 2008 року видано готівки з вкладного рахунку у розмірі 532,78 грн, 04 листопада 2008 року  видано готівки з вкладного рахунку у розмірі 2     050,49 грн.
13. Разом з тим, ОСОБА_1 за договором банківського вкладу від 04 вересня 2006     року № ДД-15384.01.980 було повернуто суму вкладу готівкою з відсотками у повному обсязі через касу банку, а 04 листопада 2008 року  депозитний рахунок закрито, що підтверджується банківською випискою ПАТ «Західінкомбанк» по рахунку № НОМЕР_1 по операціях за період з 04 вересня 2006 року по 13     листопада 2018 року.
14. Постановою Правління Національного банку України від 28 травня 2014 року №     316 віднесено ПАТ «Західінкомбанк» до категорії неплатоспроможних, рішенням виконавчої дирекції Фонду від 28 травня 2014 року № 38 розпочато процедуру виведення ПАТ «Західінкомбанк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 29 травня 2014 року по 28 серпня 2014 року.
15. 22 липня 2014 року постановою Правління Національного банку України № 433 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Західінкомбанк» з 23 липня 2014     року, рішенням виконавчої дирекції Фонду від 23 липня 2014 року № 63 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» з 23 липня 2014 року, призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» Яремчишина І. Б., а рішенням виконавчої дирекції Фонду від 10 липня 2015 року №     132 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» з 13 липня 2015 року призначено Костенка І. І. 
16. 29 липня 2014 року у газеті «Голос України» за № 142 (5892) було опубліковано оголошення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк», призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку та роз`яснено, що вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування цього оголошення.
17. 01 квітня 2008 року позивачем відкрито рахунок № НОМЕР_2 у Кредитній спілці «Вклад», вкладено кошти в сумі 20 846,00 грн та отримано ощадну книжку на ім`я ОСОБА_1 .
18. З наданої копії ощадної книжки слідує, що позивачем неодноразово здійснювалось поповнення вкладу на дану ощадну книжку, розмір вкладу якої станом на 17 серпня 2011 року становив 52     000 грн.
19. Листом від 27 квітня 2016 року № 540-10 на заяву позивача від 07 квітня 2016     року ПАТ «Західінкомбанк»          повідомив, що 04 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Західінкомбанк» укладено договір банківського вкладу в національній валюті № ДД-15384.01.980. По закінченні терміну дії договору 04 листопада 2008     року позивачу повернуто суму вкладу готівкою через касу Банку, а депозитний рахунок закрито. ОСОБА_1 не являється вкладником ПАТ «Західінкомбанк», відповідно банк не має підстав для виплати позивачу коштів.
20. У відповідь на колективну скаргу від 31 травня 2017 року ПАТ «Західінкомбанк» листом від 22 червня 2016 року № 516-17 повідомив, що оскільки, відкритих рахунків у ОСОБА_1 у ПАТ «Західінкомбанк» не було, то і підстав включити вимоги позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування кошті за вкладами за рахунок коштів Фонду у Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» не було.
21. У листі додатково повідомлено, що Кредитна спілка «Вклад» є кредитором ПАТ «Західінкомбанк», вимоги якої включені до 7-ої черги акцептованих вимог кредиторів і після задоволення банком кредиторських вимог КС «Вклад» остання зможе повернути кошти позивачу.
22. Вважаючи такі дії відповідача щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» та  не виплати коштів по вкладу позивача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених   ст. 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
24. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України від 23 лютого     2012     року №     4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).
25. Відповідно до п. 3, 4 ст. 2 Закону № 4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
26. Частиною 1     ст. 3 Закону № 4452-VI     визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
27. Згідно зі ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI     Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
28. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.
29. За приписами ст. 27 Закону № 4452-VI     Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього     Закону     та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
30. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
31. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
32. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
33. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
34. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.
35. Колегія суддів звертає увагу, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених     Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»     щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи.
36. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі № 803/1729/15.
37. Процедура виведення ПАТ «Західінкомбанк» з ринку розпочалася 29 травня 2014     року на підставі рішенням виконавчої дирекції Фонду від 28 травня 2014 року №     38.
38. Отже, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» склала перелік рахунків вкладників ПАТ «Західінкомбанк», які були відкриті в банку, станом на 29 травня 2014 року.
39. Як встановлено судами попередніх інстанцій, банківськими виписками ПАТ «Західінкомбанк» з операціями по рахунку № НОМЕР_1 , не підтверджується, що ПАТ «Західінкомбанк» було перераховано у Кредитну спілку «Вклад» кошти ОСОБА_1 з його депозитного рахунку, а також не підтверджується інформація, що сума 20     846,00 грн була наявна на відповідному депозитному рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «Західінкомбанк» у квітні 2008 року.
40. Операції по вкладу в Кредитній спілці «Вклад», а саме: прихід, розхід, нарахування відсотків, проводились з 01 квітня 2008 року по 17 серпня 2011 року, про що позивачу було відомо і відображалось в ощадній книжці, якою він користувався.
41. З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що ОСОБА_1 станом на 29 травня 2014 року не був вкладником ПАТ «Західінкомбанк», а тому в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» відсутні правові підстави включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до     Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
42. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
43. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом   перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
44. У справі «Пономарьов проти України» (заява №     3236/03, Рішення від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини звернув увагу, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
45. Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
46. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
47. Відповідно до  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
48. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №     4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v.     Poland» № 10373/05).
49. Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
50. Враховуючи наведене, Верховний Суд встановив що рішення судів першої та апеляційної  інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
51.  Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019     року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	С.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець   Л.В. Тацій