ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9735/20 Справа № 192/280/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року                                                                 м. Дніпро

       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді — Деркач Н.М.,
суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,
при секретарі — Лященко С.Г.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

       У лютому 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-37).
       В обгрунтування позову АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 02 січня 2014 року відповідач отримав кредит в розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
       Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладено на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним і банком договір, що підтверджується його підписом у заяві і є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.
       Однак, свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 20 грудня 2018 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 50 525 грн. 87 коп., з яких 9 988 грн. 26 коп. – заборгованість за кредитом, 7 258 грн. 54 коп. – заборгованість по процентам за користування кредитом, 30 396 грн. 89 коп. – заборгованість по пені, а також нарахований відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) і в сумі 2 382 грн. 18 коп. (процентна складова).
       На підставі наведеного банк просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 січня 2014 року на загальну суму 50 525 грн. 87 коп., а також судові витрати.
       Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., а також 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. В задоволенні іншої частини позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (а.с.52-54).
       Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, пенею та штрафами, зменшенні заборгованості за тілом кредиту і ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с.57-80). 
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
       Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
       Відповідач не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
       Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Зазначеним вимогам судове рішення в оскаржуваній частині відповідає не у повній мірі.
       Судом встановлено, що 02 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, при цьому сторони узгодили, що кредитний ліміт дорівнює 1000 грн. Строк повернення кредиту не встановлений (а.с. 10).
       Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 20 грудня 2018 року становить 50 525 грн. 87 коп., з яких 9 988 грн. 26 коп. – заборгованість за кредитом, 7 258 грн. 54 коп. – заборгованість по процентам за користування кредитом, 30 396 грн. 89 коп. – заборгованість по пені, а також нарахований штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) і в сумі 2 382 грн. 18 коп. (процентна складова) (а.с. 7-9).
       Звертаючись до суду з позовом, банк посилався на те, що відповідачем не виконано умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яку він просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.
       Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку документально підтвердженої суми отриманих коштів в розмірі 1000 грн., яка зазначена в анкеті-заяві, а щодо стягнення інших сум, то позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, на підтвердження вказаних вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інших сум відмовлено.
       Суд вважав, що Витяг з Тарифів, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02.01.2014 року шляхом підписання анкети-заяви, отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків за користування кредитом та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками, пені та штрафів, оскільки такий висновок суду ґрунтується на вимогах закону, відповідає матеріалам справи та правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
       Вказані обставини правильно встановлені судом першої інстанції під час вирішення питання щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» відсотків, пені та штрафів у зв`язку з безпідставністю позовних вимог у цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу в анкеті-заяві від 02 січня 2014 року. 
       Однак колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором б/н від 02 січня 2014 року заборгованості за кредитом – в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 (нуль) коп. з наступних підстав.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
       Матеріалами справи встановлено, що кредитна картка відповідача була відкрита 02.01.2014 року та неодноразово перевипускалася, остання картка видана 19.03.2016 року строком дії до останнього дня 12/19 (а.с.62).
       Крім того, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що 31.07.2017 року було збільшено кредитний ліміт до 8 300, 00 грн. (а.с.63). 
       Згідно виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 , він активно користувався кредитними коштами, зокрема, і послугою «Оплата частинами», що, у свою чергу, призвело до перевищення встановленого кредитного ліміту за карткою відповідача (а.с.64-72). 
       Оскільки, відповідач скористався послугою «Оплата частинами» до перевищення кредитного ліміту, та після цього не здійснював внесення грошових коштів на погашення заборгованості понад кредитного ліміту, то щомісячні списання грошових коштів продовжувались до повного розрахунку за товар. Внаслідок таких дій відповідача встановлений кредитний ліміт за карткою був перевищений.
       З урахуванням наведених обставин, беручи до уваги розрахунок банку суми заборгованості відповідача, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “ПриватБанк” заборгованість по тілу кредиту у сумі 9 988, 26 грн..
       Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Оскільки суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про часткове скасування рішення суду першої інстанції, слід змінити розподіл судових витрат, стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 949, 45 грн..
        Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
       Заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року скасувати в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та ухвалити у цій частині нове рішення.
       Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 1 Д, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємців і організацій України 14360570) заборгованість за кредитним договором від 02 січня 2014 року, а саме – заборгованість по тілу кредиту у розмірі 9 988 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 26 коп..
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції у сумі 949, 45 грн..
       В іншій частині рішення суду залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий: 

       Судді: