ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 грудня 2020 року           справа №360/3564/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Казначеєва Е.Г.,  Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року про повернення позовної заяви у справі № 360/3564/20 (головуючий суддя І інстанції – Чернявська Т.І.), складену в повному обсязі 09 листопада 2020 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом Головного управління ДПС у Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови про накладення штрафу,- 

                                                    В С Т А Н О В И В :

25 вересня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якій позивач просить скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 09 вересня 2020 року ВП № 62662845 про накладення штрафу (а.с. 1-3). 
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви  (а.с. 38-40), а саме не доведенням поважності пропуску строку на звернення до суду із даним позовом.
Не погодившись із вищевказаною ухвалою, Головне управління ДПС у Луганській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтуванні апеляційної скарги, зазначило, що на виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху до канцелярії суду подані заяви в яких вказано, що строк звернення до суду не пропущено та надано відповідні обґрунтування.
Вважає, що спірна постанова державного виконавця може бути оскаржена до суду протягом 10 робочих днів з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про її прийняття, тобто у строк, визначений ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», який є спеціальним Законом у вказаних правовідносинах.
Крім того, судом не надано належної оцінки щодо можливості продовження процесуальних строків у відповідності до розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України. 
Однак, судом безпідставно повернуто позовну заяву у зв`язку з невиконанням ухвали ненадання поважних підстав для поновлення строку звернення до суду, що є порушенням норм процесуального права (а.с. 44-52).  
Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час а місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірив  матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції – скасувати, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 25 вересня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якій позивач просить скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 09 вересня 2020 року ВП № 62662845 про накладення штрафу (а.с. 1-3). 
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року позовну заяву Головного управління ДПС у Луганській області залишено без руху, запропоновано позивачу протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, та її копії для вручення відповідачу та заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою (а.с. 8-9).
12 жовтня 2020 року від позивача через відділ діловодства та обліку звернення громадян (канцелярію) за вхідним реєстраційним номером № 41549/2020 надійшла уточнена позовна заява від 09 жовтня 2020 року № 6198/9/12-32-05-00-29 та заява від 09 жовтня 2020 року № 6199/9/12-32-05-00-29 про поновлення строку звернення до суду (а.с. 13-20).
Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року позовну заяву Головного управління ДПС у Луганській області залишено без руху, запропоновано Головному управлінню ДПС у Луганській області протягом 7-ми (семи) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом (а.с. 21-23).
02 листопада 2020 року від позивача через відділ діловодства та обліку звернення громадян (канцелярію) за вхідними реєстраційними номерами №№ 44666/2020, 44686/2020 надійшли уточнений адміністративний позов від 29 жовтня 2020 року № 6664/9/12-32-05-05  та заява від 29 жовтня 2020 року № 6654/9/12-32-05-05  про поновлення строку звернення до суду (а.с. 26-37). 
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви  (а.с. 38-40), а саме не доведенням поважності пропуску строку на звернення до суду із даним позовом.
Вищевказана ухвала є спірною при розгляді даної справи.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з п. 1ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За загальним правилом, встановленим Кодексом адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Зміст наведеної норми свідчить про те, що Кодексу адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Водночас відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються не тільки нормами КАС України, а й іншими законами України.
Предметом даного позову в даній справі є оскарження постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 09 вересня 2020 року.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду, оскільки строк на оскарження спірної постанови обчислюється у календарних днях.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.
Частиною 1 статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
При цьому за приписами частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Частиною першою статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).
Відтак, повернення позовної заяви за правилами ст. 123 КАС України можливо лише за умови визнання неповажними причини пропуску строку звернення до суду із даним позовом, чого судом першої інстанції зроблено не було (зокрема, не вказано в резолютивній частині), що на думку суду порушує принципи правової визначеності та порушує процесуальні норми, встановлені КАС України.
Заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивача містять роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. 
Суд першої інстанції, надаючи оцінку доводам позивача щодо застосування строків звернення з позовом, керувався п. 1 ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (10 календарних днів), помилково дійшов до висновку щодо неможливості застосування до спірних правовідносин строків, визначених ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка також регламентує порядок та строки звернення до суду з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця (10 робочих днів), оскільки на думку суду апеляційної інстанції, саме Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним при застосуванні строків в рамках спірних правовідносин.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку є певна колізія у застосуванні строків звернення до суду, що з урахуванням принципу правової визначеності, про що неодноразово зазначалось у рішеннях Європейського Суду, тобто, аналізуючи зазначене, позивач звернувся до суду у строк, визначений спеціальним Законом. 
При цьому, суд першої інстанції поверхово підійшов до доводів позивача щодо впровадження карантинних заходів на території країни та пропущення строку з цих підстав, не надавши обґрунтувань неможливості застосування процедури продовження процесуальних строків за положеннями п. 3 розділу VI «Прикінцевих положень» КАС України .
Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву діяв з порушення норм процесуального права, а, відтак, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на положення ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. ст. 311, 320, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, - 

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі № 360/3564/20 – задовольнити.
Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі № 360/3564/20 - скасувати, а справу направити до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 22 грудня 2020 року.
           
Судді                                                                                      Е.Г. Казначеєв
                                                                                           І.В. Геращенко 
                                                                                                  Г.М. Міронова