ПОСТАНОВА 
Іменем України

24 грудня 2020 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 387/861/19
провадження № 22-ц/4809/856/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати  у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І., 
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області (суддя Майстер І. П.) від 18 березня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя.
В обґрунтування позову вказується, що в період з 02 жовтня 2010 року по 06 вересня 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 29 січня 2014 року, за спільні кошти подружжя було придбано житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та оформлено на відповідача. Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди, щодо розподілу майна набутого у шлюбі позивачка просила суд про таке:
визнати вказаний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 
в порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя позивачка просила визнати за нею право приватної власності по 1/2 (одну/другу) частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами.
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2020 року позов задоволено повністю. Суд визнав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя суд визнав за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право приватної власності на Ѕ частку за кожним з них житлового будинку з господарсько- побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та залишити вказаний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами у спільній частковій власності сторін.
Суд також зобов`язав управління Державної казначейської служби України у Добровеличківському районі Кіровоградської області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову, що становить 384,20 грн. 
Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 800 грн.
Суд мотивував своє рішення в частині суті спору тим, що відповідач не надав доказів того, що спірний будинок придбаний за його особисті кошти, навпаки відповідач визнав позовні вимоги. Набуте сторонами по справі за час шлюбу майно є спільною сумісною власністю подружжя. 
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 800 грн, то суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати у сумі 31297,50 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. 
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі (с. 83-86) позивачка просить скасувати рішення суду в частині компенсації її витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити з цього питання нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь 31916 грн витрат на правничу допомогу.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що 03 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Марковою Наталією Володимирівною укладено угоду про представництво та надання правової допомоги. Згідно п. 2 додаткової угоди до угоди про представництво та надання правничої допомоги від 03 жовтня 2019 року вартість правової допомоги становить 31600 грн. Позивачкою сплачено вказані кошти 08 жовтня 2019 року. На виконання умов договору від 03 жовтня 2019 року адвокатом було витрачено 15 годин. Детальний перелік наданих юридичних послуг викладений в додатковій угоді до договору про надання правової допомоги. Оплату виконаного адвокатом обсягу роботи здійснено позивачкою на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Суд, за відсутності відповідного клопотання відповідача, не мав підстав самостійно зменшувати розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки в матеріалах справи містяться документальні підтвердження витрат на правову допомогу, позивачка просить суд стягнути з відповідача повну вартість витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, його законність та обґрунтованість в неоскарженій частині апеляційний суд не перевіряє.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу (с. 96 – 100) відповідач зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суд у першої інстанції ухвалене відповідно до вимог чинного законодавства, із врахуванням всіх фактичних обставин справи, та вірним застосуванням як норм процесуального, так і матеріального права. 
Зазначає, що сам по собі факт сплати стороною своєму адвокату вартості наданої ним правничої допомоги (гонорару) в певному розмірі, не свідчить про безумовність перерозподілу їх судом між сторонами і стягнення в повному обсязі з іншої сторони, у разі задоволення позовних вимог. Крім того, сам розрахунок гонорару адвоката на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» є необґрунтованим, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року становив 1921 грн, а не 4173 грн, як враховано позивачем. Також вказує, що судове засідання судом першої інстанції не проводилося, що підтверджується матеріалами справи, а відповідачем 18 березня 2020 року було подано заяву про заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу. З цих підстав просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2020 року без змін.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
03 жовтня 2019 року між адвокатом Марковою Наталією Володимирівною та ОСОБА_1 укладено угоду про представництво та надання правничої допомоги (с. 66).
Згідно п. 4 угоди вартість правової допомоги, інші витрати та порядок їх оплати, в том числі за вивчення справи, за тривалість, за результат, погодинна оплата роботи адвоката, витрати по відрядженню, витрати по оплаті праці роботи спеціаліста, тощо, регулюються окремою додатковою угодою. Оплата за цією Угодою здійснюється на умовах повної переплати (с. 66).
Пунктом 2 додаткової угоди до угоди про представництво та надання правової допомоги від 03 жовтня 2019 року визначено, що вартість правової допомоги (гонорар) становить 31600 грн, та включає в себе кошти, що вносяться клієнтом на покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням угоди (с. 67).
Відповідно до п. 1 додаткової угоди до угоди про представництво та надання правової допомоги від 03 жовтня 2019 року вартість правової допомоги за проведення зустрічі з ОСОБА_1 (клієнтом) на предмет з`ясування обставин справи, правовий аналіз наданих клієнтом документів, надання усного висновку з питань правозастосування з урахуванням актуальної судової практики, узгодження правової позиції з Клієнтом – 1 год, попереднє вивчення матеріалів, формування позиції та консультування, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини та вивчення судової практики, вивчення фактичних обставин справи – 3 год, підготовка позовної заяви про визнання частки в ідеальній долі у праві спільної сумісної власності подружжя до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області – 4 год, оформлення і засвідчення копій доданих до позовної заяви документів, складення опису вкладення, направлення позової заяви поштою до Добровеличківського районного суду – 1 год, підготовка до участі та участь адвоката Маркової Н. В., в якості представника позивача в підготовчому судовому засіданні Добровеличківського районного суду Кіровоградської області у цивільній справі №387/861/19, яке відбулося 18 березня 2019 року (включно з проїздом до суду і в зворотньому напрямку) – 6 год (с. 67).
Згідно з актом прийняття-передачі наданих послуг від 17 березня 2020 року (с. 68), адвокат Маркова Н. В. з 03 жовтня 2019 року по 18 березня 2020 року надавала ОСОБА_1 юридичні послуги відповідно до Договору про надання юридичних послуг від 03 жовтня 2019 року, а ОСОБА_1 прийняла надані послуги на суму 31600 грн.
Відповідно до квитанції № 0.0.1486836884.1 від 08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 сплатила на користь адвоката Маркової Н. В. 31600 грн, як оплату послуг адвоката Маркової Н. В. за надання професійної правничої допомоги у цивільній справі про визнання частки спільної сумісної власності подружжя (с. 61).
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Відповідно до ч 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову у цій справі становить 24504,00 грн, що менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на січень 2020 року: 2102 х 100 = 210 200 грн), а предмет спору не належить до категорії спорів, які відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, то справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Крім того, згідно ч. ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Оскільки у цій справі рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення судом вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, то, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах цих доводів та вимог апеляційної скарги. В частині вирішення суті спору рішення суду не перевіряється. 
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Під час ухвалення рішення суд має вирішити питання розподілу між сторонами судових витрат (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).
За змістом частин 1, 2 статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Приписи частин 2 – 6 статі 137 ЦПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Ухвалюючи рішення щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції врахував, що відповідач у своїй заяві від 18 березня 2020 року (с. 57) не лише визнав позов, але й висловив заперечення стосовно заявленого позивачкою розміром витрат на професійну правничу допомогу.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач заперечення проти розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, а суд їх зменшив з власної ініціативи, спростовується матеріалами справи.
Суд першої інстанції не втручався в договірне регулювання відносин між адвокатом та його клієнтом, погодився з тим, що такі витрати позивачки були реальними. 
Однак, реалізовуючи завдання цивільного судочинства та його базові принципи, суд здійснив оцінку заявлених позивачкою до компенсації витрат на професійну правничу допомогу і звернув увагу, що до них включено шість годин роботи адвоката пов`язані з його явкою до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області та участь у судовому засіданні. Проте, 18 березня 2020 року адвокат Маркова Н. В. не брала участі у судовому засіданні, а подала заяву про розгляд справи без її присутності (с. 60), що також підтверджується довідкою, складеною секретарем судового засідання (с. 74).
Крім того, додатковою угодою до угоди про представництво та надання правничої допомоги від 03 жовтня 2019 року передбачено витрати адвокатом однієї години на оформлення і засвідчення копій доданих до позовної заяви документів. Але, як вбачається з матеріалів справи, всі копії документів (с. 7 – 40) посвідчено підписом позивачки ОСОБА_1 , а не її представника – адвоката.
Звертає на себе увагу та обставина, що розмір понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу становить 31600 грн, що перевищує ціну позову – 24504 грн.
То того ж, справа стосується майнового спору подружжя, об`єкт спору один, позовні вимоги дві та взаємопов`язані, обсяг обставин справи, які підлягають доказуванню та кількість доказів є незначними. Загалом справа не є складною. До того ж відповідач повністю визнав позов, що позбавило позивача необхідності участі у судовому засіданні й додаткового, крім пред`явлення позову, вжиття заходів на представлення своєї справи у суді та доведення обґрунтованості і правомірності своїх вимог.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про несумірність заявлених до компенсації витрат позивачки на професійну правничу допомогу є правильним.
Однак, присуджуючи позивачці компенсацію таких витрат в сумі 800 грн, суд не навів жодних обґрунтувань. 
На переконання колегії суддів апеляційного суду визначений місцевим судом розмір компенсації, з огляду на дану справу, є також несумірно малим.
З урахуванням складності справи, ціни позову, реальних витрат адвоката на надання правничої допомоги позивачу, справедливим і розумним буде присудження позивачці компенсації понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 
У зв`язку з цим рішення суду першої інстанції в частині розподілу втрат на професійну правничу допомогу належить змінити.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд        
ПОСТАНОВИВ:
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2020 в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу змінити.
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) 4000,00 (чотири тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: А. М. Головань

С. І. Мурашко