Ухвала
28 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 337/2943/18
провадження № 61-15974св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження розглянув заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору довічного утримання недійсним та виселення за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 липня 2019 року,
ВСТАНОВИВ:
Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено. 
Визнано недійсними договори довічного утримання, укладені 16 лютого 2015 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л. О., зареєстрованим в реєстрі за № 193 та № 195 в частині передачі у власність ОСОБА_2 квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 .
Виселено ОСОБА_2 з вищезазначеної квартири без надання іншого жилого приміщення. 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 23 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, заочне рішення суду першої інстанції - без змін.
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2019 року, ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у позові. 
Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року відкрито провадження у цій справі, клопотання ОСОБА_3 про зупинення виконання заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2018 року задоволено. Зупинено виконання заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2018 року до закінчення касаційного провадження у справі.
У жовтні 2019 року справу передано до Верховного Суду.
У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду. 
У задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з таких підстав.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України.
На цей час справу розглянуто та рішення у справі набрало законної сили. 
В апеляційному провадженні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову відповідно до пункту 7 частини першої статті 365 ЦПК України вирішується суддею-доповідачем у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду. 
Оскільки на відміну від апеляційного провадження, главою 2 розділу V «Касаційне провадження» ЦПК України не передбачено забезпечення позову на стадії касаційного провадження, суд касаційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень вирішувати зазначене питання.
Відповідно до частини другої статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
Ураховуючи наведене, відсутні підстави для  задоволення заяви.
Керуючись статтею 149, 150, 415 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                С. Ф. Хопта
Є. В. Синельников
В. В. Шипович