Справа № 457/867/16-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І. 
Провадження № 22-ц/811/1571/20                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 
Категорія:68

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.
секретаря: Симець В.І.
з участю: ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 18 березня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, покликається на те, що 10 липня 2016 року відповідачем ОСОБА_1 у Facebook викладено наступну інформацію: 
« ІНФОРМАЦІЯ_1 «всечесний» ОСОБА_3 разом з «предводителем» Трускавецького дворянства – інтелігенції греко-католицької церкви «добродієм» ОСОБА_4 , вкрали черговий шматочок землі для «всечесного», але тут нагрянула поліція і зафіксувала проведення без дозволу та проекту земляних робіт, яким «всечесний», бетоном і залізними стовпцями огороджував вкрадене. Перед тим батюшка разом із владою вкрав 102 кв. м. від сусіднього будинку, а також по АДРЕСА_1 . 06.06.2016 р. – понеділок «всечесний» швиденько подає в реєстраційний відділ заяву про надання йому шматочка земельки – шукає ОСОБА_5 в міського голови і депутатів, адже він вважає, що криша на ОСОБА_6 у нього вжє ОСОБА_7 хоче з допомогою депутатів УЗАКОНИТИ ВКРАДЕНЕ!!! 24.06.2016 р. несподівано «всечесний» отримує ПРИПИС інспекції з благоустрою «про демонтаж самовільно змонтованого фундаменту і стовпців для огорожі» - Петя закам`янів, як фундамент, і розучився писати – за «всечесного» ПРИПИС у його присутності отримав «добродій» ОСОБА_8 . Станом на 07.07.16 р. ПРИПИС не був виконаний!!! 30.06.2016 р. о 9 годині ранку, перед сесією до сусідів прибігли міський голова і голова земельної комісії уговорити їх УЗАКОНИТИ ЗЛОДІЙСТВО «всечесного», пообіцяли, що батюшка частину вкраденого віддасть – поділиться, адже на сесію міської Ради винесено питання про «УЗАКОНЕННЯ» Вкраденого «всечесним» батюшкою. Криша зі сторони ОСОБА_9 і ОСОБА_10 гарантується!!!, а інші дупутати «врахують» їхню «КРИШУ» і найшлися депутати, які постаралися узаконити вкрадене, серед них: кульчицький, стародуб, стасик, сазонова, савченко, пономаренко, кіселичник, карпин, мицько…інші утрималися, були проти і рішення не набрало необхідної кількості голосів, але ОСОБА_9 пам`ятає слова ОСОБА_11 – «лупайте сю скалу – нехай ні жар, ні холод…» не спинить злодіїв і вони отримають ще 20 кв. м. до 900 кв. м., які всже має «всечесний» … В 2012 р. будинок з гостьовими кімнатами – 24 номерами, тобто готель з двома барами здано в експлуатацію. «Всечесний-батюшка» - комерсант-бізнесмен вже в думці підраховує бариші!!! Готель площею 1000 кв. м. – коштує біля 5 мільйонів гривень!!!, а «скромний» будиночок в АДРЕСА_2 має площу 366,7 кв. м. І КОШТУЄ біля 2 мільйонів гривень!!! Можна заробити стільки грошей не вкравши їх? НЕ МОЖНА!!! Можна доїти знедолених парафіян!!!, так батюшка дав команду збирати гроші по 300-500 грн. з носа на дах церкви – гроші зібрали, а «ВСЕЧЕСНИЙ» повісив перед входом, зліва табличку з подякою «ФУНДАТОРУ» цього храму – добродію ОСОБА_12 за гроші надані на дзвіницю і ДАХ???!!! Церква була побудована в 1889 р. в честь тисячоліття хрещення Київської Русі, а ОСОБА_13 народився в 1947 р.І НЕ МІГ БУТИ «ФУНДАТОРОМ» - «всечесний» слово зафундувати – попутав з ФУНДАТОРОМ, але нічого дивного він все життя живе тим, що ЗАФУНДУВАЛИ!!! Я, ОСОБА_1 , ПОПЕРЕДЖАЮ «депутатів-фундаторів» за УЗАКОНЕННЯ «беззаконня» я заставлю вас ВІДПОВІДАТИ перед ЗАКОНОМ і ОСОБА_14 !!! Міська Влада для попів передала 7 споруд, в т.ч. готель Карпати, Читальню, де батюшка влаштував БІСТРО – «Рідний Край»!!! ОСОБА_15 , видно від слова «БІСТРО» - ОСОБА_16 робиться, а РІДНИЙ – ОЧЕВИДНО від того, що власниця Бістро – рідна племінниця!!! ЛЮДИ ВВАЖАЮТЬ, що в бюджет, ні за землю, ні за бізнес не сплачується НІ КОПІЙКИ!!!».
Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 на своїй сторінці у фейсбуці ОСОБА_1 виклав наступну публікацію:
« ІНФОРМАЦІЯ_3 , де заборонено знаходження будь-яких споруд, не пов`язаних з обслуговуванням джерела «Нафтуся» - побудували готель «жива Роса» без будь-яких дозволів та узгоджень!!! Хоча, згідно Закону надати такий дозвіл і узгодити будівництво НЕМОЖЛИВО!!! В першій санітарній зоні в попередні роки були ліквідовані корпуси військового санаторію та підліткового санаторію, знесено ряд приватних садиб і людям надано житло за рахунок громади Трускавця. У наш «патріотично-націоналістичний» час найшлися терористи, які хочуть знищити м. Трускавець, адже виникає загроза зникнення цілющого джерела «Нафтусі», через побудову готелю. – боюсь, що залишиться тільки готель « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який нікому не буде потрібний, як і інші готелі та санаторії міста курорту!!! В занепаді буде не тільки ОСОБА_17 , а і навколишні міста та села – тисячі залишаться без роботи і засобів до існування!!! В Трускавець перестануть їхати відпочивальники, можливо приїдуть туристи подивитися на терористів – упирів, які знищили таке привабливе МІСТО. Вимушений назвати цих терористів-упирів – це «всечесні» попи-злодії, диригентом і куратором якого був «всечесний» вихованець патріарха Московського і всія Русі – Кирила – батюшка ОСОБА_18 , якому «сердобольні « депутати разом з керівництвом виконкому хочуть додати 20 кв. м. землі для обслуговування іншого готелю « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яке буде світити тільки ОСОБА_19 і попам, але вже не в Трускавці, як і депутатам…хоча можливо вони цього і не усвідомлюють…» 
ІНФОРМАЦІЯ_6 о 17 год. 49 хв. на своїй сторінці у фейсбук відповідач поширив наступну інформацію:
«Я зробив в інтернеті ряд публікацій про те, що в першій санітарній зоні терористи-попи побудували готель «жива роса», який знищить цілюще джерело «Нафтусю» , що приведе до знищення курорту Трускавець, навколишніх міст і сіл, з купою безробітних!!! Зробив безліч заяв в різні державні установи, звертався до громадськості, депутатів, «націоналістів», «патрійотів». Всі глухі, сліпі!!! Хоча більшість знає про трагедію, яка може статися, або вже сталася!!! Один з цих терористів «священнослужитель» - ОСОБА_2 подав на мене в суд про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 грн. для розумового задоволення його потреб – свій розум «святий» оцінює в таку суму!!! Суд спочатку залишив його заяву без руху, так як не сплачено судові витрати і «священнослужитель» просить відтермінувати сплату, так як його майновий стан не позволяє йому цього зробити??? «Святий» подає довідку в суд про те, що його пенсія становить 949 грн., тобто зарплата у нього була біля 1000 грн. Це той, який подарував житловий будинок площею 366,7 кв. м. і два готелі по 1000 кв. м.!!!??? куди пускають «здихлі». Я ламав голову, як дістати довідку про зарплату «святого», а він сам її приніс – це нахабство або безмежна тупість!!!??? Розраховує, що він «святий», син – суддя «криша» - ОСОБА_20 і суд прийме « ОСОБА_21 » і «законне» рішення. В позовній заяві «святий» разом з сином-суддею посилаються на закон –ч. 3 ст. 277 ЦК України, який вилучений 2,5 роки тому – хотіли суд намахати і відповідача. Звертаюсь до світової громадськості – скиньтеся знедоленому пароху хоч по «червонцю» на «пропітніє», ні він, ні син не мають чим заправити машини, голодують??? Як же вони бідні будуть службу правити без «дєнєг»??? ОСОБА_22 на очі накочуються…Зараз йде психічна атака на суддів, щоб підмяти їх під себе, а попи живуть не хило прикриваючись ОСОБА_23 , але ОСОБА_24 – це ВИЩИЙ ОСОБА_25 і добре бачить таких попів, як і інших злодіїв – БОГ їх давно ІДЕНТИФІКУВАВ, хоча нам не зрозумілий БОЖИЙ ПРОМИСЕЛ, але всім ВОЗДАСЬТЬСЯ… Хочеться нагадати попу про сповідь, відпущення гріхів, про Милитву ОТЧЕ НАШ…Мені навіть погрожують вбивством, але ПРАВО, ЗАКОН, БОГ НА МОЇЙ СТОРОНІ!!!». . 
Стверджує, що відповідач усвідомлював, що після розміщення публікації на своїй сторінці в фейсбуці вона автоматично з`являється у стрічці новин користувачів, які перебувають у його друзях. Зазначає, що публікація побудована у формі принизливих «іронічних» звинувачень щодо його професійної діяльності, політичних уподобань, професійних якостей і є негативною для позивача, недостовірною та такою, що ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, що має наслідком зміну морального ставлення місцевої громади до нього, внаслідок чого йому заподіяна моральна шкода. 
З наведених підстав просить:
- визнати інформацію поширену відносно ОСОБА_2 у публікаціях на сторінці фейсбук ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 , 12 липня 2016 року та 11 жовтня 2011 року такою, що не відповідає дійсності, принижує його честь, гідність та ділову репутацію;
-зобов`язати ОСОБА_1 спростувати поширену інформацію шляхом публікації на своїй сторінці фейсбука резолютивної частини рішення суду в 15-денний термін з часу набрання законної сили тим самим шрифтом, як спростовуване повідомлення;
-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 25 000 грн.;
-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір.
Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 18 березня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано поширену інформацію такою, що не відповідає дійсності, принижує його честь, гідність і ділову репутацію.
Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати поширену інформацію шляхом публікації на своїй сторінці соціальні мережі Facebook резолютивної частини рішення суду у п`ятнадцятиденний строк з часу набрання рішенням законної сили тим самим шрифтом, як і повідомлення, що спростовується.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 грн. заподіяної моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8273,63 судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 27,56 грн. судового збору.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, що доказування недостовірності поширеної інформації покладається на позивача, однак ним не надано жодного доказу, який би свідчив про недостовірність таких висловлювань. Зазначає, що спірні висловлювання не містять тверджень про факти і є оціночними судженнями з питань, які становлять суспільний інтерес, зокрема, незаконного будівництва в першій санітарній зоні м. Трускавець Львівської області при офіційно існуючій забороні на законодавчому рівні. Вважає, що судом не надано належної оцінки письмовим доказам, на які він покликався, а саме офіційні документи, видані органами державної влади. Вважає, що з нього неправомірно стягнули судові витрати, оскільки він є інвалідом першої групи і звільнений від сплати судових витрат. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.( ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що поширена відносно ОСОБА_2 інформація на сторінці Facebook ОСОБА_1 не носить оціночного судження, а містить фактичні твердження, відповідачем не надано жодних доказів достовірності інформації, яка була розповсюджена в мережі інтернет щодо позивача. Разом з тим, позивачем доведено факт поширення щодо нього інформації, яка є недостовірною, поширенням недостовірної, неправдивої інформації порушено особисті немайнові права позивача, зазначена відповідачем інформація порочить його честь, гідність та ділову репутацію, що завдало йому значних моральних страждань. А відтак, поширену відносно ОСОБА_2 інформацію від 10.07.2016 року, від 12.07.2016 року, 11.10.2016 року суд визнав такою, що не відповідає дійсності, принижує його честь, гідність та ділову репутацію. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Відповідно до ст. 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню що принижує його честь та гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Статті 297, 299 ЦК України передбачають, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, про захист своєї ділової репутації
Згідно зі ст. 277 ЦК України, ч.4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожному гарантується судовий захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. 
Разом із тим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст.34 Конституції України).
Цивільно-правовий захист честі, гідності та ділової репутації від певних висловлювань допустимий лише при дотриманні свободи думки і слова, вільного вираження своїх поглядів та переконань, закріплених в ст. 34 Конституції України, необхідність обмежувати вираження думок є менш гострою стосовно публічних осіб.
Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.
Таким чином, за змістом норми цієї статті Конвенції, свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критика представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини, і втрутитись у процес реалізації особою права на свободу дотримуватись своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію тощо, національна влада може лише у випадках, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві.
Із роз`яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності і честі фізичної особи а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
За приписами ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.
Не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів, недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. 
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австралії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Згідно з роз`ясненнями п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності і честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції.
Аналіз зазначеного національного законодавства та ст. 10 Конвенції і практики її застосування свідчать про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.
Із роз`яснень, викладених у п. 16 Постанови вбачається, відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.
З абзацу 6 пункту 3 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням про офіційне тлумачення положення ч.1 ст. 7 Цивільного кодексу Української РСР від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003, вбачається, що проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових осіб та службових осіб неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Суд підкреслює, що, межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то можуть бути готовими до критичного реагування з боку суспільства.
Звернувшись з позовом, ОСОБА_2 вважав такою, що не відповідає дійсності, принижує його честь, гідність та ділову репутацію, інформація, розміщена на сторінці FacebookОСОБА_1 . 10 липня 2016 року відповідачем ОСОБА_1 наступного змісту: 
« ІНФОРМАЦІЯ_1 «всечесний» ОСОБА_3 разом з «предводителем» Трускавецького дворянства – інтелігенції греко-католицької церкви «добродієм» ОСОБА_4 , вкрали черговий шматочок землі для «всечесного», але тут нагрянула поліція і зафіксувала проведення без дозволу та проекту земляних робіт, яким «всечесний», бетоном і залізними стовпцями огороджував вкрадене. Перед тим батюшка разом із владою вкрав 102 кв. м. від сусіднього будинку, а також по АДРЕСА_1 . 06.06.2016 р. – понеділок «всечесний» швиденько подає в реєстраційний відділ заяву про надання йому шматочка земельки – шукає ОСОБА_5 в міського голови і депутатів, адже він вважає, що криша на ОСОБА_6 у нього вжє ОСОБА_7 хоче з допомогою депутатів УЗАКОНИТИ ВКРАДЕНЕ!!! 24.06.2016 р. несподівано «всечесний» отримує ПРИПИС інспекції з благоустрою «про демонтаж самовільно змонтованого фундаменту і стовпців для огорожі» - Петя закам`янів, як фундамент, і розучився писати – за «всечесного» ПРИПИС у його присутності отримав «добродій» ОСОБА_8 . Станом на 07.07.16 р. ПРИПИС не був виконаний!!! 30.06.2016 р. о 9 годині ранку, перед сесією до сусідів прибігли міський голова і голова земельної комісії уговорити їх УЗАКОНИТИ ЗЛОДІЙСТВО «всечесного», пообіцяли, що батюшка частину вкраденого віддасть – поділиться, адже на сесію міської Ради винесено питання про «УЗАКОНЕННЯ» Вкраденого «всечесним» батюшкою. Криша зі сторони ОСОБА_9 і ОСОБА_10 гарантується!!!, а інші дупутати «врахують» їхню «КРИШУ» і найшлися депутати, які постаралися узаконити вкрадене, серед них: кульчицький, стародуб, стасик, сазонова, савченко, пономаренко, кіселичник, карпин, мицько…інші утрималися, були проти і рішення не набрало необхідної кількості голосів, але ОСОБА_9 пам`ятає слова ОСОБА_11 – «лупайте сю скалу – нехай ні жар, ні холод…» не спинить злодіїв і вони отримають ще 20 кв. м. до 900 кв. м., які всже має «всечесний» … В 2012 р. будинок з гостьовими кімнатами – 24 номерами, тобто готель з двома барами здано в експлуатацію. «Всечесний-батюшка» - комерсант-бізнесмен вже в думці підраховує бариші!!! Готель площею 1000 кв. м. – коштує біля 5 мільйонів гривень!!!, а «скромний» будиночок в АДРЕСА_2 має площу 366,7 кв. м. І КОШТУЄ біля 2 мільйонів гривень!!! Можна заробити стільки грошей не вкравши їх? НЕ МОЖНА!!! Можна доїти знедолених парафіян!!!, так батюшка дав команду збирати гроші по 300-500 грн. з носа на дах церкви – гроші зібрали, а «ВСЕЧЕСНИЙ» повісив перед входом, зліва табличку з подякою «ФУНДАТОРУ» цього храму – добродію ОСОБА_12 за гроші надані на дзвіницю і ДАХ???!!! Церква була побудована в 1889 р. в честь тисячоліття хрещення Київської Русі, а ОСОБА_13 народився в 1947 р.І НЕ МІГ БУТИ «ФУНДАТОРОМ» - «всечесний» слово зафундувати – попутав з ФУНДАТОРОМ, але нічого дивного він все життя живе тим, що ЗАФУНДУВАЛИ!!! Я, ОСОБА_1 , ПОПЕРЕДЖАЮ «депутатів-фундаторів» за УЗАКОНЕННЯ «беззаконня» я заставлю вас ВІДПОВІДАТИ перед ЗАКОНОМ і ОСОБА_14 !!! Міська Влада для попів передала 7 споруд, в т.ч. готель Карпати, Читальню, де батюшка влаштував БІСТРО – «Рідний Край»!!! ОСОБА_15 , видно від слова «БІСТРО» - ОСОБА_16 робиться, а РІДНИЙ – ОЧЕВИДНО від того, що власниця ОСОБА_15 – рідна племінниця!!! ЛЮДИ ВВАЖАЮТЬ, що в бюджет, ні за землю, ні за бізнес не сплачується НІ КОПІЙКИ!!!».
Крім того,  ІНФОРМАЦІЯ_2 на своїй сторінці  ОСОБА_26  ОСОБА_1 виклав наступну публікацію:
« ІНФОРМАЦІЯ_3 , де заборонено знаходження будь-яких споруд, не пов`язаних з обслуговуванням джерела «Нафтуся» - побудували готель « ІНФОРМАЦІЯ_4 » без будь-яких дозволів та узгоджень!!! Хоча, згідно Закону надати такий дозвіл і узгодити будівництво НЕМОЖЛИВО!!! В першій санітарній зоні в попередні роки були ліквідовані корпуси військового санаторію та підліткового санаторію, знесено ряд приватних садиб і людям надано житло за рахунок громади Трускавця. У наш «патріотично-націоналістичний» час найшлися терористи, які хочуть знищити м. Трускавець, адже виникає загроза зникнення цілющого джерела «Нафтусі», через побудову готелю. – боюсь, що залишиться тільки готель « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який нікому не буде потрібний, як і інші готелі та санаторії міста курорту!!! В занепаді буде не тільки Трускавець, а і навколишні міста та села – тисячі залишаться без роботи і засобів до існування!!! В Трускавець перестануть їхати відпочивальники, можливо приїдуть туристи подивитися на терористів – упирів, які знищили таке привабливе МІСТО. Вимушений назвати цих терористів-упирів – це «всечесні» попи-злодії, диригентом і куратором якого був «всечесний» вихованець патріарха Московського і всія Русі – Кирила – батюшка ОСОБА_18 , якому «сердобольні « депутати разом з керівництвом виконкому хочуть додати 20 кв. м. землі для обслуговування іншого готелю « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яке буде світити тільки ОСОБА_19 і попам, але вже не в Трускавці, як і депутатам…хоча можливо вони цього і не усвідомлюють…» 
ІНФОРМАЦІЯ_6 о 17 год. 49 хв. на своїй сторінці Facebook ОСОБА_1 поширив наступну інформацію:
«Я зробив в інтернеті ряд публікацій про те, що в першій санітарній зоні терористи-попи побудували готель «жива роса», який знищить цілюще джерело «Нафтусю» , що приведе до знищення курорту Трускавець, навколишніх міст і сіл, з купою безробітних!!! Зробив безліч заяв в різні державні установи, звертався до громадськості, депутатів, «націоналістів», «патрійотів». Всі глухі, сліпі!!! Хоча більшість знає про трагедію, яка може статися, або вже сталася!!! Один з цих терористів «священнослужитель» - ОСОБА_2 подав на мене в суд про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 грн. для розумового задоволення його потреб – свій розум «святий» оцінює в таку суму!!! Суд спочатку залишив його заяву без руху, так як не сплачено судові витрати і «священнослужитель» просить відтермінувати сплату, так як його майновий стан не позволяє йому цього зробити??? «Святий» подає довідку в суд про те, що його пенсія становить 949 грн., тобто зарплата у нього була біля 1000 грн. Це той, який подарував житловий будинок площею 366,7 кв. м. і два готелі по 1000 кв. м.!!!??? куди пускають «здихлі». Я ламав голову, як дістати довідку про зарплату «святого», а він сам її приніс – це нахабство або безмежна тупість!!!??? Розраховує, що він «святий», син – суддя «криша» - ОСОБА_20 і суд прийме « ОСОБА_21 » і «законне» рішення. В позовній заяві «святий» разом з сином-суддею посилаються на закон –ч. 3 ст. 277 ЦК України, який вилучений 2,5 роки тому – хотіли суд намахати і відповідача. Звертаюсь до світової громадськості – скиньтеся знедоленому пароху хоч по «червонцю» на «пропітніє», ні він, ні син не мають чим заправити машини, голодують??? Як же вони бідні будуть службу правити без «дєнєг»??? ОСОБА_22 на очі накочуються…Зараз йде психічна атака на суддів, щоб підм`яти їх під себе, а попи живуть не хило прикриваючись ОСОБА_23 , але ОСОБА_24 – це ВИЩИЙ ОСОБА_25 і добре бачить таких попів, як і інших злодіїв – БОГ їх давно ІДЕНТИФІКУВАВ, хоча нам не зрозумілий БОЖИЙ ПРОМИСЕЛ, але всім ВОЗДАСЬТЬСЯ… Хочеться нагадати попу про сповідь, відпущення гріхів, про Молитву ОТЧЕ НАШ…Мені навіть погрожують вбивством, але ПРАВО, ЗАКОН, БОГ НА МОЇЙ СТОРОНІ!!!». 
Про спростування поширеної в мережі інтернет вищезазначеної інформації звернувся позивач, вважаючи її негативною та недостовірною, такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію.
Аналізуючи інформацію, зазначену ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 на сторінці соціальної мережі Facebook 10.07.2016 року, 12.07.2016 року, 11.10.2016 року, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена інформація є оціночним судженням, право на висловлювання якого гарантоване ст. 34 Конституції України, не є такою, що носить стверджувальний характер, носить характер оціночних суджень на основі отриманої ним інформації від державних органів, і є нічим іншим, як суб`єктивною думкою ОСОБА_1 з приводу діяльності ОСОБА_2 , як священника, його суб`єктивною оцінкою отриманої ним інформації від державних органів з приводу будівництва, яке він вважає незаконним, таким, що суперечить інтересам громади міста, є вираженням його суб`єктивної думки щодо діяльності священника ОСОБА_2 і критичних поглядів щодо будівництва ним в санітарній зоні м. Трускавця, а відтак вищезгадана інформація, про спростування якої звернувся позивач, не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, і такі не є предметом судового захисту, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини. 
Слід зазначити, що ОСОБА_2 , як священнослужитель, є знаною та поважною особою серед громадськості м. Трускавця, до повчань та думки якого прислуховуються прихожани, його професійній діяльності, його поведінці приділяється значно більша увага та інтерес, його діяльність знаходиться в полі зору більшості громадськості, порівняно з іншими громадянами, громадськість більш прискіпливо ставиться до його вчинків, його діяльності, яка піддається більшій критиці, прискіпливій оцінці його діяльності.
Житель м. Трускавця, ОСОБА_1 , будучи членом громади м. Трускавця Львівської області, на своїй сторінці у Facebook, 10.07.2016 року, 12.07.2016 року, 11.10.2016 року висловив свою думку, міркування, дав оцінку будівництву в санітарній зоні м. Трускавця, яке вважає незаконним, з приводу чого звертався до органів місцевого самоврядування, до органів виконавчої влади, правоохоронних органів для вжиття заходів щодо припинення цього будівництва, вважаючи будівництво незаконним, висловив свою критичну оцінку такому будівництву та особам, які здійснюють це будівництво, такі висловлення колегія суддів вважає оціночними судженнями, які спростуванню не підлягають, навіть якщо такі висловлені в образливій чи принизливій формі. 
Відповідач ОСОБА_1 і в апеляційній скарзі, і під час апеляційного розгляду справи ствердив, що зазначена ним інформація є правдивою, і це підтверджується матеріалами справи, пояснив, що не мав на меті принизити честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_2 , хотів, як мешканець м. Трускавець, якому не байдужа екологічна ситуація у місті, висловити перед громадянами, яким не байдужа екологічна ситуація, своє бачення, свою думку щодо незаконного, на його думку, будівництва, яке, як він вважає, сприятиме негативній екологічній ситуації, знищенню цілющих джерел, що суперечить інтересам громади м. Трускавця та завдасть шкоди її інтересам.
А відтак, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, такими, що спростовуються встановленими судом апеляційної інстанції обставинами справи, висновки суду першої інстанції про поширення відповідачем недостовірної та неправдивої інформації, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.
Враховуючи вищенаведене, обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає позовні вимоги ОСОБА_2 безпідставними, такими що не підлягають до задоволення. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 18 березня 2020 року – скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 23.11.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О. 

Судді: Крайник Н. П. 

Цяцяк Р.П.